УХВАЛА
 
25 жовтня 2021 року
м. Київ
Справа № 1-98/2001
Провадження № 13-215зво21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідачаОСОБА_1 ,
суддів:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,              ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , 
перевірила заяву засудженого ОСОБА_20 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Донецької області від 17 травня 2002 року і
встановила:
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 17 травня 2002 року ОСОБА_20 засуджений за ч. 2 ст. 86, пунктами «а», «г», «і» ст. 93 Кримінального кодексу України 1960 року (далі – КК 1960 року) із застосуванням положень ч. 1 ст. 42 цього Кодексу до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього  особистого майна. 
Цим же вироком ОСОБА_20 виправданий за ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 223 КК 1960 року у зв`язку з відсутністю доказів які підтверджують його винуватість. 
Ухвалою Верховного Суду України від 12 червня 2003  року вирок змінено в частині  обчислення початку строку відбуття покарання, а в решті залишено без змін.
До Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) надійшла заява засудженого ОСОБА_20 про перегляд за виключними обставинами вироку апеляційного суду. У заяві засуджений просить призначене  вироком покарання у виді довічного позбавлення волі замінити на покарання у виді певного строку, і звільнити з-під варти, оскільки фактично відбув 21 рік 4 місяці. Як на виключні обставини посилається на визнання Конституційним Судом України у Рішенні від 16 вересня 2021 року № 6-р (ІІ)2021 неконституційними деяких положень ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 Кримінального кодексу України (далі – КК), а також на рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 10 грудня 2020 року в справі «Лопата та інші проти України», яким констатовано порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) стосовно довічного ув`язнення без перспективи звільнення, у тому числі ОСОБА_20 . 
Перевіривши наведені у заяві доводи, Велика Палата дійшла таких висновків.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу (далі – КПК) установлення неконституційності окремих положень закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних приписів при вирішенні конкретної справи.
Рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК, в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим же Рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК, у відповідність до Конституції України та цього Рішення. 
Таке Рішення Конституційний Суд України постановив з метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України та зазначив, що обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.
Тому виконання вищевказаних приписів Конституційного Суду України має бути здійснено шляхом внесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі. 
Крім того, згідно з положеннями розділу VIII КПК зазначені питання вирішуються під час виконання вироку в порядку ст. 539 КПК місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
З огляду на викладене Велика Палата не має правових підстав для перегляду за виключними обставинами оспорюваного судового рішення. 
Крім того, засуджений ОСОБА_20 вже звертався до Великої Палати з заявою про перегляд вироку та ухвали Верховного Суду України за виключними обставинами у зв`язку з встановленням  міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною, міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Велика Палата 03 березня 2021 року відмовила у відкритті провадження за даною заявою з огляду на те, що належним способом усунення встановленого ЄСПЛ  порушення конвенційного права ОСОБА_20 є вжиття державою заходів  загального характеру у виді внесення відповідних змін до законодавства, а не перегляд судових рішень за виключними обставинами.
Таким чином, Велика Палата дійшла висновку, що у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_20  необхідно відмовити, а заяву – повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
постановила:
Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_20 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Донецької області від 17 травня 2002 року.
Заяву ОСОБА_20 повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                     ОСОБА_1 
 
Судді:                                                                                   
ОСОБА_2                                               ОСОБА_11 
ОСОБА_3 ’єва                                          ОСОБА_12 
ОСОБА_4                                                   ОСОБА_13 
ОСОБА_5                                                ОСОБА_14 
ОСОБА_6                                       ОСОБА_15 
ОСОБА_7                                             ОСОБА_16 
ОСОБА_8                                       ОСОБА_17 
ОСОБА_9                                                 ОСОБА_18 
ОСОБА_10                                                      ОСОБА_19