УХВАЛА

15 грудня 2021 року 
м. Київ
Справа №  904/105/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий (доповідач), Мачульський Г.М., Уркевич В.Ю.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Криворізької міської ради 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2021 
та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 
у справі № 904/105/20 
за позовом Криворізької міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРС" 
про повернення земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан,
В С Т А Н О В И В:
На адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 26.11.2021 надійшла касаційна скарга Криворізької міської ради на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2021 (повний текст складено 03.11.2021) та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 у справі №  904/105/20, подана до Суду 23.11.2021.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Касаційного господарського суду від 26.11.2021 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Мачульський  Г.М., Уркевич В.Ю.
Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За приписами ч. 1 ст. 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.
Предметом касаційного оскарження є постанова Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2021, якою змінено резолютивну частину протокольної ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 у справі №  904/105/20 та зазначено, що уточнена позовна заява не підлягає прийняттю судом до розгляду.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, Криворізька міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРС" (далі - ТОВ "ФОРС") про повернення земельної ділянки площею 0,5978 га, з кадастровим номером 1211000000:03:001:0002, що знаходиться на мікрорайоні Східний-3 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу та приведення її у придатний для використання стан, у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди.
Позивач 30.03.2021 подав до суду уточнену позовну заяву, за змістом якої доповнив прохальну частину позову вимогою про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нежитлової нерухомості з одночасним припиненням речових прав ТОВ "ФОРС" на вказаний об`єкт, що розміщений на спірній земельній ділянці.
В підготовчому засіданні 30.03.2021 Господарським судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про залишення уточненої позовної заяви без розгляду через її невідповідність приписам процесуального закону (одночасна зміна підстав та предмету позову) та продовження розгляду справи за раніше заявленими вимогами. Зазначену ухвалу занесено до протоколу судового засідання. Крім того, в даному засіданні суд закрив підготовче провадження, справу призначив до судового розгляду по суті.
Криворізькою міською радою 13.04.2021 подано апеляційну скаргу на протокольну ухвалу від 30.03.2021.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2021 апеляційну скаргу Криворізької міської ради на протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 повернуто на підставі п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України, у зв`язку з тим, що протокольна ухвала суду першої інстанції про залишення уточненої позовної заяви без розгляду оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.07.2021 ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2021 скасовано, справу передано до апеляційного господарського суду для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження. Зазначена постанова мотивована тим, що у ч.  1  ст.  255  ГПК України йдеться не про форму винесення ухвал (протокольні та такі, що оформлені окремим документом), а про їх види залежно від змісту ухваленого рішення за результатами розгляду процесуального питання, та апеляційний суд не визначився з тим, чи підпадає протокольна ухвала місцевого господарського суду у даній справі під перелік ухвал, наведений у ч. 1 ст. 255 ГПК України, зокрема, до п. 14. ч. 1 ст. 255 ГПК України (про залишення позову (заяви) без розгляду).
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2021 апеляційну скаргу Криворізької міської ради на протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 у справі №  904/105/20 залишено без задоволення. Резолютивну частину протокольної ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 змінено та зазначено, що уточнена позовна заява не підлягає прийняттю судом до розгляду.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що уточнена позовна заява не підлягає прийняттю судом до розгляду, оскільки зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. Водночас, ч. 1 ст. 226 ГПК України не містить такої підстави для залишення позову без розгляду як одночасна зміна позивачем підстав та предмету позову. Тому, з урахуванням положень ст. 46 ГПК України уточнена позовна заява не підлягала прийняттю судом до розгляду.
Не погоджуючись з судовими рішеннями попередніх інстанцій, Криворізька міська рада звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, а справу направити для продовження розгляду.
Касаційна скарга Криворізької міської ради обґрунтована тим, що протокольна ухвала та постанова апеляційного господарського суду підлягають касаційному перегляду через наявність випадку, передбаченого п.  1  ч.  2  ст.  287 ГПК України. У поданій касаційній скарзі скаржник також зазначає, що суди дійшли помилкового висновку щодо зміни позивачем, як предмету, так і підстав позову, що в свою чергу є свідченням неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а саме невірно застосували норми процесуального права (ст. 46 ГПК України), що стало наслідком прийняття оскаржуваної протокольної ухвали та постанови.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позовні вимоги в доповненій частині обґрунтовані тим, що в період перебування справи на стадії підготовчого засідання ТОВ  "Форс" зареєструвало право власності на автостоянку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лісового, буд. 46, що порушує право територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, як законного власника земельної ділянки комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт, адже унеможливлює вільне користування та розпорядження нею. Позивачем зазначено, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства надані для проведення державної реєстрації права власності документи, котрі не мали статусу правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна, та державним реєстратором протиправно віднесено тимчасову споруду автостоянки, розташовану на спірній земельній ділянці, до об`єктів нерухомого майна. Позивач вважає, що при поданні уточненої позовної заяви підстава подання позову залишилася незмінною - необхідність відновлення порушених прав та законних інтересів власника земельної ділянки щодо користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, а змінився лише предмет позову. Тому, подана заява відповідає положенням ч.  3  ст.  46  ГПК України.
Отже, апеляційний господарський суд, дослідивши зміст поданої уточненої позовної заяви, зазначив, що крім зміни самих позовних вимог, позивач подав додаткові обґрунтування позову, тобто додав інші підстави позову, які не були заявлені при поданні позовної заяви.
Також, апеляційним господарським судом зазначено, що первісно заявлені позовні вимоги містили матеріально - правову вимогу щодо зобов`язання ТОВ "ФОРС" привести у придатний для використання стан спірної земельної ділянки шляхом демонтажу розміщених на ній споруд та парканів за власний рахунок та повернення її територіальній громаді м. Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради за актом приймання - передачі. Підстава вимоги - закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 02.10.2007.
Уточнена позовна заява доповнена матеріально - правовою вимогою щодо скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нежитлової нерухомості - автостоянку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Лісового, буд. 46, проведену за ТОВ "ФОРС" з одночасним припиненням речових прав ТОВ "Форс" на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 2128316412110). Підстава вимоги - проведення державної реєстрації права власності з порушенням вимог Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 та за відсутності документів, які б надавали державному реєстратору Виконавчого комітету Криворізької міської ради Поліщук С.В. право провести таку реєстрацію.
Суд апеляційної інстанції, врахувавши зазначені вище обставини, дійшов висновку про те, що позивачем фактично змінено предмет та підстава позову в частині доповнених позовних вимог, що суперечить положенням ст. 46 ГПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 46 ГПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін та закріплено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: 1)  позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3)  відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Частиною третьою даної статті визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
У поданій касаційній скарзі скаржник не спростував наведених висновків апеляційного господарського суду та не довів неправильне застосування ним норм процесуального права, зокрема ст. 46 ГПК України.
Таким чином, з огляду на викладене, при ухваленні оскаржуваної постанови апеляційним господарським судом підставно застосовано приписи ст. 46 ГПК України, оскільки подана позивачем уточнена позовна заява змінює не тільки предмет позову (позивач додав додаткові позовні вимоги до позову), а й підстави (обставини, які мали місце після подання позову).
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
У рішенні ЄСПЛ від 23.10.1996 (Levages Prestations Services v. France (заява №  21920/93, п. 48) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
У контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією №  (95)  5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
Відповідно до ч. 2 ст. 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Криворізької міської ради на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 у справі № 904/105/20 на підставі ч. 2 ст. 293 ГПК України, у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права, на які посилається у своїй скарзі скаржник (з урахуванням положень ст. 300 ГПК України), судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення (зокрема, в частині застосування ст. 46 ГПК України).
Керуючись ст.ст. 234, 287, 293, 304 ГПК України, Суд,-
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Криворізької міської ради на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2021 у справі № 904/105/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                                Могил С.К.

Судді:                                                                                                       Мачульський Г.М.

                                                                                                                Уркевич В.Ю.