П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/1206/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Ю.М.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
02 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Курка О. П.  Білої Л.М. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним  та скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2021  року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним  та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішенням Вінницького  окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
04 серпня 2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 серпня 2021 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт господарювання 12.01.2010 року, номер запису про реєстрацію: 21500000000003631. Позивач взятий на облік в контролюючому органі 13.01.2010 року за №5746 та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Вінницькій області. Основним напрямком діяльності ФОП ОСОБА_1 є 47.30 Роздрібна торгівля пальним.
На підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п. 20.1 ст. 20; пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75; пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), статті 16 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального" (зі змінами та доповненнями), з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, відповідно до наказу на проведення фактичної перевірки, виданого ГУ ДПС у Черкаській області від 18.05.2020 року № 548 та направлень від 18.05.2020 року № 135, № 136, виданих ГУ ДПС у Черкаській області працівниками податкового органу проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу пального за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 .
За результатами проведеної фактичної перевірки складено акт №66/23-00-32-01/ НОМЕР_1 від 29.05.2020 року.
В акті зафіксовано ряд порушень, а саме:
- п. 85.2 ст. 85 ПК України встановлено факт роздрібної торгівлі скрапленого газу без наявності ліцензії з 01.07.2019 року по 10.12.2019 року через РРО (фіскальний №3000344442, заводський №TN80080782);
- п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України здійснювалась реалізація пального за відсутності обладнання рівнемірами-лічильниками рівня пального у введених в експлуатацію резервуарах (автозаправних блок-пунктів);
- п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України встановлено факт неподання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику щоденних даних про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі в період з 01.04.2020 року по 28.05.2020 року.
У зв`язку з відмовою оператора АГЗП ОСОБА_2 від підписання акта фактичної перевірки 29.05.2020 року складений акт відмови від підписання акта перевірки.
На підставі висновків акта фактичної перевірки від 29.05.2020 року №66/23-00-32-01/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Вінницькій області, 03.07.2020 року, прийнято податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи): за порушення п.п. 85.2 ст. 85 ПК України - податкове повідомлення-рішення №0001843201; за порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України - податкове повідомлення-рішення №0001833201; за порушення п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України - податкове повідомлення-рішення №0001823201.
Вважаючи податкове повідомлення - рішення від 03.07.2020 року №0001823201 протиправним, позивач звернувся до суду для його скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
За приписами пункту 41.1 статті 41 ПК України  контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.
Відповідно до п. 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із п.п.75.1.3 п.75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Аналізуючи доводи апелянта стосовно відсутності підстав для притягнення його до відповідальності за не подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику та митну політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального, олегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що у період з 20.05.2020 року по 28.05.2020 року ГУ ДПС у Черкаській області здійснено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального та спирту етилового платником податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильника та/або рівнемірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.
За приписами п.п. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України, акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.
В свою чергу, п.п. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що розпорядник акцизного складу - це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.
Пунктом 230.1 ст. 230 ПК України визначено, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.
Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник), які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.
Відпуск пального без наявності витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників забороняється.
За змістом п. 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, норми п. 230.1 ст. 230 цього Кодексу щодо обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками застосовуються з 1 січня 2017 року.
Відповідно до вимог ст. 230 ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок №891).
Резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці (п.п. 3 п. 2 Порядку №891).
Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку №891 обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).
Враховуючи норми п. 22 підрозділу 5 розділу ПК України та п. 12 підрозділу 5 розділу XX ПК України, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:
- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яка перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.07.2019 року;
- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.10.2019 року;
- акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 01.01.2020 року.
Тобто, при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Як встнаовлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, під час фактичної перевірки у ФОП ОСОБА_1 встановлено факт реалізації та зберігання ним пального без обладнання рівнеміром-лічильником рівня пального у введених в експлуатацію резервуарах.
Колегія суддів звертає увагу, що наявність вищезазначеного порушення визнається позивачем та не оскаржується податкове повідомлення-рішення прийняте за результатами виявлення не обладнання рівнеміром-лічильником рівня пального резервуару.
Водночас, позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Вінницькій області від 03.07.2020 року №0001823201, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 56000 грн. за порушення вимог пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України.
Щодо не забезпечення щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює)  формування даних про фактичні залишки пального та реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД їх подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою), колегія суддів зазначає наступне.
Законом України від 23.11.2018 року №2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів"  внесено зміни та доповнення до статей  14,  212,  230,  232 ПК України.
Зазначеними змінами, які набули чинності з 01.07.2019 року, ПК України доповнено поняттями акцизного складу пересувного і розпорядника акцизного складу пересувного, викладено у новій редакції поняття акцизного складу і розпорядника акцизного складу, розширено визначення платника акцизного податку, змінено порядок реєстрації та роботи акцизних складів, встановлено, що ведення обліку обсягів пального або спирту етилового здійснюється у Системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП та СЕ).
Відповідно до п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.
Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
На кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:
- обсяги залишків пального на початок та кінець звітної доби, що визначаються шляхом підсумовування обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;
- добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;
- добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом віднімання від обсягу залишків пального на кінець звітної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Відповідно до абзацу тридцятого п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України  дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Формат даних та структура Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі затверджено наказом Міністерства фінансів України від 27.11.2018 року №944.
Водночас, відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах визначена статтею 128-1 ПК України.
Пунктом  128-1.3 ст. 128-1 ПК України  передбачено, що незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику та митну політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 грн. за кожний не поданий електронний документ.
Згідно з абзацом третім п. 25 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" ПК України норми п. 128-1.3 ст. 128-.1 ПК України за неподання електронних документів з акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 м3, починають застосовуватися з 1 квітня 2020 року.
Тобто, з апналізу вищенаведених правових норм чинного законодавства вбачається, що в разі не подання до відповідного державного органу інформації, визначеної абзацами 7-10 пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України до 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою до суб`єкта підприємницької діяльності підлягають застосуванню санкції, визначені п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України.
Колегія суддів критично відноситься до доводів апелянта, що  підставою для звільнення від відповідальності є те, що подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального можливо лише у випадку, коли акцизні склади були обладнані рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками, але встановлена звітність не подавалась, оскільки  не обладнання розпорядником акцизного складу відповідними лічильника не звільняє платників податків від обов`язку дотримуватися вимог податкового законодавства щодо подання даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального. 
Відтак, не обладнання рівноміром-лічильником відповідних резервуарів, що не заперечується позивачем не може слугувати підставою для звільнення ФОП ОСОБА_1 від відповідальності щодо подання даних про фактичні залишки пального.
Колегією суддів не заперечується те, що не встановлення такого лічильника автоматично спричиняє наступне порушення вимог законодавства про зберігання та обіг пального, однак, нехтування ФОП ОСОБА_1 приписами останнього не може слугувати підставою для звільнення позивача від наслідків таких порушень, які зокрема спричиняють накладення штрафу за неподання даних до відповідного центрального органу виконавчої влади.
Окрім того, варто зазначити, що норма пп. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України не містить жодних застережень щодо незастосування її приписів у разі не обладнання резервуарів, в яких зберігається пальне рівнемірами-лічильниками. Відтак, остання підлягає застосуванню до всіх суб`єктів, якими порушено вимоги п.п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України.
З огляду на встановлені вище обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення №0001823201 податковим органом прийнято правомірно, а тому за наведених обставин не підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Біла Л.М.