ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року	Львів	Справа № 380/2853/21 пров. № А/857/16678/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року, головуючий суддя – Карп`як О.О., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій,-

                                                        В С Т А Н О В И В :

В березні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період з 2008 - 2017 років в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , з урахуванням виплачених сум надбавку за кваліфікацію з грудня 2008 року по жовтень 2012 року у розмірі, визначеному у додатку №25 до   постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу” 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу, з листопада 2012 року по травень 2017 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до   постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу” 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині невиплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-тирічної календарної військової служби (14.09.2010 року) та на час звільнення із військової служби (31.05.2017 року) у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 14.09.2010 року у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби (14.09.2015 року) та на час звільнення із військової служби (31.05.2017 року) у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 14.09.2015 року у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, з урахуванням виплачених сум; визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої   постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 23 календарних роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, з відрахуванням раніше проведених виплат; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, у квітні 2016 року та червні 2017 року у розмірі 3856,53 грн. та 5376,53 грн. відповідно, передбаченої п. 1   ст. 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”   без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої   постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у квітні 2016 року та червні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої   постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, з відрахуванням раніше проведених виплат; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку як учаснику бойових дій без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої   постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої   постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, з відрахуванням раніше проведених виплат; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4   ст. 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”   та   постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702 за 2013 - 2017 роки; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”   та   постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702 за 2013 - 2017 роки.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.05.2017 року № 119–ос старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі п. “г” п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, та наказом начальника цього ж загону від 31.05.2017 року № 123–ос виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31.05.2017 року. Позивач вважав, що як під час проходження військової служби, так і звільнення з неї, грошове забезпечення йому виплачено у розмірі меншому ніж законодавчо визначено. Зазначив, що відповідач виплачував позивачу надбавку за кваліфікацію у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Однак із дати набрання чинності Інструкції № 425 відповідач повинен був виплачувати позивачу надбавку за 1-й клас у розмірі 8 відсотків посадового окладу та за 2-й клас у розмірі 5 відсотків посадового окладу. Позивач зазначив, що проходив військову службу з 14.09.1995 року до 31.05.2017 року, тому  станом на 14.09.2010 року безперервна календарна вислуга років військової служби становила 15 років, а станом на 14.09.2015 року - 20 років. Відповідно до Додатку 25 до Постанови № 1294 для військовослужбовців встановлено одноразовий додатковий вид грошового забезпечення винагороду за тривалість безперервної військової служби (посадовий оклад і оклад за військовим званням) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби: 1 за 15 років; 1,5 за 20 років; 2 за 25 років; 2,5 за 30 років; 3 за 35 і кожні наступні п`ять років. Проте, всупереч зазначеному відповідач не виплатив позивачу винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, а винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби виплатив у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Позивач зазначив, із лютого 2016 року до звільнення з військової служби йому виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода встановлена для військовослужбовців Державної прикордонної служби України із січня 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889. Однак, позивачу одноразова грошова допомоги при звільненні, допомога на оздоровлення та компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій виплачені без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України  від 22.09.2010 року № 889. На переконання позивача вищезазначені дії відповідача є протиправними, оскільки призвели до виплати позивачу вказаних виплат у занижених розмірах. Окрім того, відповідачем при звільненні позивача з військової служби невиплачено компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за 2013 – 2017 роки.  На переконання позивача, він має право на перерахунок та виплату у належному розмірі вищезазначених одноразових та додаткових видів грошового забезпечення, а також компенсаційних виплат у тому числі компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до законодавства, що зумовило звернення останнього до суду. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період 2008 – 2017 роки в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію з грудня 2008 року по лютий 2011 року включно та з липня 2011 року по жовтень 2012 року включно у розмірі, визначеному у додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу” 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу, з листопада 2012 року по травень 2017 року у розмірі, визначеному у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу” 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу, виплату здійснити урахуванням виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині невиплати ОСОБА_1 з часу набуття - 14.09.2010 року права на виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 14.09.2010 року у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині виплати ОСОБА_1 із часу набуття - 14.09.2015 року права на виплату винагороди за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру, замість визначених законодавством 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 14.09.2015 року у розмірі 1, 5 посадових окладів та окладів за військовим званням, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій”; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 23 календарних роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій”, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у квітні 2016 року та червні 2017 року, передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій”; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у квітні 2016 року та червні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій”, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку  щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій”; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій”, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702 за 2013 – 2017 роки; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за 2013-2017 роки; у задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України та додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 позивачу нараховувалась та виплачувались надбавка за кваліфікацію та винагорода за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти  річної календарної військової служби відповідно до вимог законодавства. Щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без врахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України  від 22.09.2010 № 889 відповідач зазначив, що така відповідно до п. 8 Інструкції №73 від 02.02.2016 року не включається до складу грошового забезпечення з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Щодо виплати позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, відповідач зазначив, що під час дії особливого періоду відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” право на відпустку передбачену п. 4 ст. 10-1 цього Закону у військовослужбовця не виникає.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.05.2017 № 119–ос старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас на підставі п. “г” п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України  “Про військовий обов`язок та військову службу” (через сімейні обставини), та наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31.05.2017 № 123–ос виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення з 31.05.2017.
Як вбачається із архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2008-2016 рр. та не заперечується відповідачем у відзиві на позов, ОСОБА_1 :
у період з грудня 2008 року по жовтень 2012 року виплачувалася надбавка за кваліфікацію у розмірі 19 гривень, що становить 50% від розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 (2-й клас – 5 відсотків посадового окладу);
у період з листопада 2012 року по травень 2017 року виплачувалася надбавка за кваліфікацію у розмірі 30, 40 гривень, що становить 50% від розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 (1-й клас – 8 відсотків посадового окладу);
Однак, позивач вважає, що у період з грудня 2008 року по жовтень 2012 року надбавка за кваліфікацію повинна була виплачуватися у розмірі 5 відсотків посадового окладу (2-й клас), а у період з листопада 2012 року по травень 2017 року у розмірі 8 відсотків посадового окладу (1-й клас).
Як вбачається із витягу із послужного списку, ОСОБА_1 призваний на військову службу з 14.09.1995 та проходив її безперервно до виключення із списків особового складу відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.05.2017 № 123–ос. 
Станом на 14.09.2010 безперервна календарна вислуга років військової служби ОСОБА_1 становила 15 років, а станом на 14.09.2015 - 20 років.
Суд встановив та не заперечується сторонами, що винагорода за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби невиплачена, а винагорода за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби ОСОБА_1 виплачена у розмірі 50% від розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007.
Проте, позивач вважає, що у вересні 2010 року винагорода за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби повинна була виплачуватися у розмірі одного посадового окладу і окладу за військовим званням, а у вересні 2015 році за 20 річний строк безперервної календарної вислуги військової служби у розмірі 1, 5 посадових окладів та окладів за військовим званням.
Згідно з архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016 - 2017 роки, останньому щомісячно із лютого 2016 року до 31.05.2017 року виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій”   (далі - постанова Уряду № 899) із урахуванням змін до пункту 1 внесених   постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 704, який доповнено підпунктом 5 такого змісту: "5) військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення."
Відповідно до наказу начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31.05.2017 року № 123–ос, ОСОБА_1 належала до виплати одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за 23 повні календарні роки, виплата якої проведена Львівським прикордонним загоном у червні 2017 року у розмірі 30914,99 грн.
Як видно з архівної відомості особистої картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016 та 2017 роки, останньому у квітні 2016 року та червні 2017 року виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 3856,53 грн. та у розмірі 5376,53.
16.02.2021 року Львівський прикордонний загін виплатив ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у розмірі 7431,37 грн., що підтверджується листом від 25.01.2021 року №11/899.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, допомогу на оздоровлення у 2016-2017 роках та компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889.
Як вбачається із послужного списку ОСОБА_1 упродовж 2013 року до травня 2017 року він проходив військову службу у 7 прикордонному загоні на посадах, які надають право додаткову відпустку передбачену п. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702.
Із наявних у справі доказів, встановлено, що ОСОБА_1 компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року №702 за 2013 – 2017 роки невиплачена, що відповідачем не заперечується.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що  дії відповідача щодо виплати позивачеві додаткових видів грошового забезпечення, а саме надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру є протиправними, оскільки з 29.06.2008 року наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року № 425 упорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294. Відповідачем протиправно невиплачено позивачеві винагороду за тривалість безперервної 15-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 14.09.2010 року у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням та за тривалість безперервної 20-ти річної календарної військової служби, виходячи із грошового забезпечення станом на 14.09.2015 року у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, допомоги на оздоровлення, компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 – 2017 роки є протиправним.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому необхідно керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, в даному випадку стягнення грошового забезпечення військовослужбовця.
Відповідно до пункту Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.
Так, 20.05.2008 року на виконання пункту 2 вказаної Постанови наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України за №425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, відповідно до розділу ІІІ якої, зокрема:
підпункту 3.13.1 пункту 3.13. особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу;
підпункту 3.25.1 пункту 3.25 військовослужбовцям  (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від  тривалості  безперервної календарної   військової   служби   виплачується   винагорода   за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах: 
15 років – 1 розмір посадового окладу і окладу за військовим званням;
20 років – 1, 5 розміру посадового окладу і окладу за військовим званням;
25 років – 2, 0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;
30 років – 2,5 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;
35 і кожні наступні п`ять років – 3, 0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням. 
В силу ч. 2 ст. 9 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року за № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах, які знайшли відображення в додатках 25-28 до цієї постанови.
Пунктом 2 Постанови № 1294 визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Міністерством з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державним департаментом з питань виконання покарань (далі - державні органи), а пунктом 11 зазначеної постанови надано вказівку Міністерству праці та соціальної політики, Міністерству фінансів, іншим державним органам (до яких віднесено й Міністерство оборони) упорядкувати у тримісячний строк перелік і розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Наведені приписи дають підстави вважати, що Кабінет Міністрів України делегував, зокрема, Адміністрації Державної прикордонної служби України упорядкувати перелік, розміри та порядок виплати додаткового грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу.
Водночас, в пункті 7 Постанови № 1294 вказано, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.
На виконання пункту 2 Постанови № 1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року за №425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України, відповідно до якої визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (до складу якого входять й додаткові види грошового забезпечення), а також самі додаткові види грошового забезпечення, серед яких надбавка за кваліфікацію та винагорода за тривалість безперервної військової служби, які виплачуються особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.
Відтак, Адміністрацією Державної прикордонної служби України вищевказаною Інструкцією було упорядковано перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, до складу яких входить й надбавка за кваліфікацію та винагорода за тривалість безперервної військової служби.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про  дії відповідача щодо виплати позивачеві додаткових видів грошового забезпечення, а саме надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру є протиправними, оскільки з 29.06.2008 року наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року № 425 упорядковано виплату додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294.
Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 року у зразковій справі №808/8403/13-а, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 291 КАС України, враховує такий при вирішенні даної справи.
Велика Палата Верховного Суду           в своїй постанові від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17 відступила від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених Верховним Судом України в постановах від 04 листопада 2014 року у справі № 21-473а14, від 03 березня 2015 року у справі № 21-32а15 та від 19 травня 2015 року у справі № 21-466а15, та зробила наступний висновок, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
Крім цього розрахунок грошової допомоги при звільненні позивачки повинен був проводитися з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Водночас висновок про те, що щомісячна грошова винагорода має тимчасовий характер, незважаючи на її виплату щомісяця, залежить від певних умов та порядку, а також не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби - ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, а відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату позивачці грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889.
Таким чином, вірним є висновок суду попередньої інстанції про те, що щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, допомоги на оздоровлення, компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій
Щодо позовних вимог в частині нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за 2013 – 2017 роки колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1  ст. 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ “Про військовий обов`язок і військову службу”  (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Ст. 4 Закону України “Про відпустки” передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до п. 12 ч. 1  ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до ч. 8  ст. 10-1 Закону № 2011  військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до  Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Згідно з ч. 14  ст. 10-1 Закону  № 2011 у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до п. 17  ст. 10-1 Закону № 2011  в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.
Згідно з п. 18  ст. 10-1 Закону № 2011  в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.
В той же час, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 19 ст. 10-1 Закону 2011, надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
Поняття особливого періоду визначено абз. 5 ч. 1  ст. 1 Закону  України від 21.10.1993 року № 3543-XII  “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, відповідно до якого особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Ст. 1 Закону  України “Про оборону України”  визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Крім того, в ст. 1 Закону  України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”  надано визначення мобілізації та демобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски.
Однак, норми  Закону № 2011  не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.
Водночас, у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Судом встановлено, що при звільненні позивача з військової служби відповідач не провів виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2013 - 2017 роки.
Крім того, відповідно до п. 3 розд. XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затв.  Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки.
З урахуванням наведених обставин справи та норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про часткову підставність та обґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі №380/2853/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький