ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року	Львів	Справа № 462/2712/21 пров. № А/857/18983/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Шевчук С.М., Шинкар Т.І.
з участю секретаря судового засідання:            Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2021 року (ухвалене головуючою-суддею Гедз Б.М., час ухвалення рішення 10 год 56 хв у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування рішення,
в с т а н о в и в :

21.04.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3918355 від 15.03.2021, визнати протиправним та скасувати рішення начальника Управління патрульної поліції у Львівській області (далі – УПП, відповідач) №137 від 02.04.2021, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30.09.2021 позовну заяву було залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що15.03.2021 він здійснював перевезення пасажира та керував таксі із пристебнутим ременем безпеки та був зупинений поліцейськимна пр. Чорновола у м. Львові, який запропонував бути свідком при оформленні порушення Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) іншим водієм. Погодившись, він відстебнув ремінь безпеки та вже збирався вийти з автомобіля, однак його пасажир заперечив та наполягав, що поспішає, тому як водій таксі був змушений відмовитись від участі як свідок. У цей же час до нього підійшла інша інспектор поліції та повідомила, що в такому випадку, оскільки вони відмовились бути свідками, вона складає постанову за керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Чабан Є.С., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що оспорюваною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн.
Суть правопорушення за її змістом полягала у тому, що позивач 15.03.2021 о 01 год 16 хв, керував транспортним засобом марки ChevroletLacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 пр. В.Чорновола, 44 у м. Львові, обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, порушивши вимоги п.2.3 «в`ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, щопри розгляді адміністративної справи відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а вина позивача доводиться належними та допустимими доказами.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються ПДР, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.
Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Пунктом 2.3в ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Відповідно до частин 1-3 статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» судам роз`яснив, що зміст постанови про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В матеріалах справи відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а тому оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Наявна у справі спірна постанова на є таким доказом, оскільки є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому працівник поліції відображає своє власне бачення порушень, допущених водієм. І саме в цьому акті мають бути відображені докази, якими підтверджується факт вчинення правопорушення.
Суд апеляційної інстанції представник відповідача жодних доказів на підтвердження вчиненого позивачем правопорушення не надала, інформації про наявність таких доказів та неможливість надати їх суду з поважних причин не повідомила.
Висновок суду першої інстанції про правомірність спірної постанови з посиланням на те, що позивач заперечуючи вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, в свою чергу не надав жодних доказів, які б спростовували зафіксований інспектором поліції у постанові про адміністративне правопорушення факт керування позивачем транспортним засобом із непристебнутим ременем безпеки, колегія суддів вважає безпідставним.
Колегія суддів зазначає, що положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Вказане узгоджується з висновками Верхового Суду, викладеними у постанові від 14.03.2018 по справі №760/2846/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

Ретельний аналіз наведених обставин переконливо свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи, а також не були враховані поліцейським під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Статтею 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеномуКодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Тобто позивачу надано право вибору способу оскарження або у вищестоящий орган або до суду, в порядку, встановленому КАС України.
Встановлюючи альтернативні способи захисту порушених прав законодавець передбачає наявність у особи права вибору яким саме способом їй захистити свої права, проте, незалежно від обраного способу право звернутися до суду не може бути обмежено чи скасовано.
Таким чином, якщо особа обрала досудовий спосіб захисту порушеного права та їй було відмовлено в такому захисті, вона може звернутись до суду, який не може відмовити в доступі з мотивів, що спочатку було обрано досудовий спосіб вирішення спору.
Суд також враховує, що оспорювана постанова прийнята 15.03.2021, а зі скаргою до вищестоящого органу позивач звернувся з дотриманням строку на її оскарження, тобто протягом десятиднів, відповідь на яку була надана 02.04.2021.
При цьому, позовну заяву до суду було подано 16.04.2021.
З наведеного вбачається, що позивач добросовісно скористався своїм правом на захист, оскаржив рішення в найкоротші строки.
Щодо позовної вимоги про скасування рішення№137 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3918355 від 15.03.2021.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Разом з тим, при визначенні способу захисту порушеного права позивача апеляційний суд зазначає, що статтею 286 КАС України регламентовано виключний перелік повноважень адміністративного суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Водночас, такий спосіб захисту прав та інтересів позивача як визнання протиправним та скасування рішення начальника Управління патрульної поліції у Львівській області (далі – УПП, відповідач) №137 від 02.04.2021 у справах цієї категорії КАС України не допускається, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.
Також, слід вказати, що в контексті положень п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд наділений повноваженнями скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, повноваженнями вирішувати питання закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП наділений орган, уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення. 
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів дійшла висновку про протиправність оспорюваної постанови, наявності підстав для її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів враховує, що згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн, що підтверджується квитанцією №961 від 19.04.2021 та 681 грн за подачу апеляційної скарги, що підтверджується квитанцією №87 від 22.11.2021.
Таким чином, враховуючи ту обставину, що судом апеляційної інстанції були задоволені позовні вимоги, вказану суму судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП на користь позивача.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2021 року по справі №462/2712/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування рішення задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН № 3918355 від 15 березня 2021 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: вулиця Перфецького, 19, місто Львів, 79053) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.
Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 16.12.2021.