П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/5154/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.   
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
01 грудня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Граб Л.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у переведенні на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби з 01.07.1994 по 29.12.2020 та призначити, нарахувати а також виплатити пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідок від 01.04.2021 №29/П/22-01-10-02-07, № 30/П/22-01-10-02-07 з 02.04.2021 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.04.2021 №40368 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 01.07.1994 по 29.12.2020 в органах Державної податкової служби.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ( вирішити питання переведення) ОСОБА_1 з 02 квітня 2021 року на отримання пенсії державного службовця (по інвалідності) відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», з урахуванням складових грошового забезпечення, вказаних у довідках про заробітну плату від 01.04.2021 №29/П/22-01-10-02-07 та № 30/П/22-01-10-02-07, здійснивши перерахунок і виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не має права на переведення на пенсію державного службовця, оскільки Законом України "Про державну службу " від 10.12.2015 такий вид пенсії не передбачений. Зазначає, що періоди роботи в органах Державної податкової служби на посадах, у період перебування на яких присвоювались персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на державній службі.
Позивач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу позивача - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , з 16 грудня 2010 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перебуваючи на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
29.12.2020 позивач звільнена з посади заступника начальника Головного управління ДФС у Хмельницькій області відповідно до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України та п.1 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу». Станом на момент звільнення з посади державної служби, позивачу була встановлена 2 група інвалідності.
02.04.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про державну службу» з урахуванням змісту довідок про заробітну плату від 01.04.2021 № 29/П/22-01-10-02-07 та №30/П/22-01-10-02-07.
Рішенням Головного управління від 08.04.2021 №40368 відмовлено у переведенні на цей вид пенсії з огляду на те, що Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 такий вид пенсії не передбачений.
Вважаючи рішення відповідача щодо відмови в переведенні на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зауважив, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.
При цьому, суд відхилив покликання відповідача на неможливість переведення позивача  на обраний нею вид пенсії, а також висновок про те, що позивач набуде право на пенсію державного службовця лише за умови досягнення нею пенсійного віку та наявності стажу державної служби не менше 20 років, оскільки ця норма поширюється на працездатних державних службовців, а не інвалідів І та ІІ груп, які вже отримують пенсію по інвалідності. Крім того, позивач просить перевести її на інший вид пенсії, передбачений іншим законом, відтак відповідачем не доведено наявності законних перешкод для реалізації позивачкою права вибору виду пенсії.
Судом враховано правові висновки з даного питання, висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02.04.2019 справа №687/545/17.
Судовим розглядом підтверджено, що з урахуванням спірного періоду та періоду державної служби, обчисленого відповідачем, стаж державної служби позивача на день набрання чинності Законом № 889-VІІІ становить більше ніж 10 років, тоді як страховий стаж перевищує 30 років, що дає право позивача на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII
Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відмовляючи позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності за Законом №1058-IV на пенсію по інвалідності державного службовця за статтею 37 Закону України "Про державну службу", діяло протиправно, чим порушило права позивача.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач, з 10.01.1994 року призначена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обслуговування платників по переводу з Держархіву Хмельницької області. В подальшому 01.07.1994 року їй присвоєне спеціальне звання "Інспектор податкової служби першого рангу".
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 № 889-VIII. Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Отже, в даному випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Крім цього, згідно з п.342.4 ст.342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Відповідно до ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Отже, оскільки посадові особи Державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, і період проходження служби в податкових органах повинен зараховуватись до стажу державної служби, який дає право на пенсію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період роботи позивача в органах Державної податкової служби з 01.07.1994 по 29.12.2020 необхідно зарахувати їй до стажу державної служби. 
Відповідно до п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу ХІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.
Частиною 1 ст.37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно з ч.9 ст.37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що страховий стаж позивача на державній службі, на якій вона продовжувала перебувати станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889), становить понад 10 років, що доводиться відомостями трудової книжки та іншими матеріалами пенсійної справи. Крім того, позивач під час перебування на державній службі отримала інвалідність ІІ групи (з листопада 2013 року), що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК, і перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державної служби. 
Колегія суддів враховує правову позицію зі спірного питання, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 року у зразковій справі №822/524/18, зокрема, право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII не встановлено.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про неможливість переведення позивача на обраний нею вид пенсії, а також висновок про те, що позивач набуде право на пенсію державного службовця лише за умови досягнення нею пенсійного віку та наявності стажу державної служби не менше 20 років, оскільки ця норма поширюється на працездатних державних службовців, а не інвалідів І та ІІ груп, які вже отримують пенсію по інвалідності. 
Відповідно до ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" звернулась 02.04.2021, нарахування та виплата пенсії повинна проводитись з дня звернення з відповідною заявою.
Наведене свідчить про те, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.
Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у переведенні на пенсію по інвалідності за нормами Закону України "Про державну службу",  зобов`язання зарахувати вищезазначений трудовий стаж до стажу державної служби, призначити, нарахувати та виплатити з 02.04.2021 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», колегія суддів вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Таким чином, беручи до уваги встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницького окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Граб Л.С.