У Х В А Л А
про залишення касаційної скарги без руху
 
18 жовтня 2021 року                                                                              
м. Київ
 
справа №524/8268/20
провадження № 51-4889ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі – Суд):
 
головуюча                                       ОСОБА_1 ,
судді:                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
 
розглянувши касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 
28 грудня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 липня 
2021 року стосовно засудженого ОСОБА_4 ,
 
в с т а н о в и в:
 
Прокурор звернулася до Суду з касаційною скаргою, в якій виклала вимогу про зміну вказаних судових рішень шляхом виключення з вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду рішення про застосування положень ч. 4 ст. 70 Кримінального Кодексу України (далі – КК України). 
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України 
(далі – КПК України) в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Прокурор, вказуючи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 4 ст 70 КК України,  посилається на постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року №760/26543/17, за змістом якої висловлено правову позицію щодо правил складання покарань за сукупністю злочинів чи самостійного виконання вироків щодо особи, яка засуджується до покарання, що належить відбувати реально.
Проте, прокурором не зазначено в чому полягає неправильне застосування закону та вказаної ним постанови стосовно засудженого ОСОБА_4 , до якого за другим вироком було застосовано звільнення від відбування покарання.
Крім того, прокурором в касаційній скарзі не виконана правильно прохальна частина з урахуванням вимог ст.ст. 433, 436, 437 КПК України, оскільки у даному випадку зміна ухвали апеляційного суду, про що просить прокурор, погіршить становище засудженого, що прямо суперечить приписам ч. 2 ст. 433 КПК України і виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху і встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати 10 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 грудня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 липня 2021 року стосовно засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк, що становить 10 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу, для усунення недоліків касаційної скарги.
Касаційна скарга підлягає поверненню в разі, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                      

 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                       ОСОБА_3