УХВАЛА

05 листопада 2021 року  
Київ
справа №280/4551/21
адміністративне провадження №К/9901/38340/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року 
у справі № 280/4551/21
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправними дії/бездіяльніть відповідача щодо непроведення перерахунку/індексації та не відновлення виплати пенсії позивачу, з компенсацією втрати частини доходу;
- зобов`язати відповідача прийняти позивача на пенсійний облік, провести, починаючи з 07 жовтня 2009 року перерахунок пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру і дитині війни, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року                  № 1058-ІV, з урахуванням змін в пенсійному законодавстві, застосуванням всіх підвищень, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі та додатково поданих документів про заробітну плату і загальним виробничим стажем, із застосуванням при розрахунку розміру пенсії, починаючи з 07 жовтня 2009 року, показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки, не нижче мінімальної пенсії в розмірі прожиткового мінімуму на момент фактичного виконання судового рішення і встановленого законом для позивача мінімального розміру пенсії 2     600,00 грн;
- виплатити позивачу заборгованість по пенсії одним платежем за період з 07 жовтня 2009 року по день фактичної виплати, з розрахунку місячного розміру пенсії, визначеного з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки, індивідуального коефіцієнта заробітної плати і коефіцієнта страхового стажу, згідно з документами про стаж та заробітну плату, наданих позивачем, помноженого на кількість місяців в виплатному періоді, починаючи з 07 жовтня 2009 року по день фактичного виконання рішення, на зазначений позивачем банківський рахунок;
- виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по день фактичного виконання рішення, одним платежем, на зазначений позивачем банківський рахунок;
- відновити і виплачувати позивачу пенсію за віком довічно, починаючи з 07 жовтня 2009 року, як непрацюючому пенсіонеру і дитині війни, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV, з урахуванням змін в пенсійному законодавстві, застосуванням всіх підвищень, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі та додатково поданих документів про заробітну плату і загальним виробничим стажем, не нижче мінімальної пенсії в розмірі прожиткового мінімуму на момент фактичного виконання судового рішення і встановленого законом для позивача мінімального розміру пенсії 2600 грн, з проведенням на загальних засадах індексації/масових перерахунків і осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року позов задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення виплати пенсії позивачу. Зобов`язано відповідача прийняти позивача на пенсійний облік, провести, починаючи з 07 жовтня 2009 року, поновлення виплати пенсії позивачу, як непрацюючому пенсіонеру і дитині війни, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від                  09 липня 2003 року № 1058-ІV, з урахуванням змін в пенсійному законодавстві, застосуванням всіх підвищень, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі та додатково поданих документів про заробітну плату і загальним виробничим стажем, з проведенням індексації. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задоволено. Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 8 липня 2021 року скасовано та ухвалено постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
23 жовтня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 8 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 280/4551/21.
Також до касаційної скарги наявне клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано похилим віком та тяжким матеріальним станом. Відсутність доходу у позивача підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2020 рік та відомостями Служби національного страхування Ізраїлю.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходила із наступного.
Частиною 2 ст. 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Умови, за яких суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення застосовується, обумовлені ст. 8 Закону України "Про судовий збір".
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Колегія суддів зазначає, що оскільки із наданих доказів встановлено, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний (2020) рік, а тому наявні підстави для звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 статті 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами пунктів 1-4 частини 4 статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
При касаційному оскарженні судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження скаржник повинен обґрунтувати підстави для відкриття касаційного провадження відповідно до ч. 4 ст. 328 та ч. 5 ст. 328 КАС України.
В касаційній скарзі відповідач посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі пп. "а", "в" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а справа становить значний суспільний інтерес.
Також в касаційній скарзі позивач посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування правових позицій Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, які висловлені у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №757/12134/14-а, від 17 липня 2018 року у справі №211/1789/17, від 31 січня 2019 року у справі №520/9721/16-а,  від                      12 березня 2019 року у справі №441/1239/17, від 01 жовтня 2019 року у справі №826/3943/16-а, від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, від                                03 грудня 2020 року у справі №500/484/17, від 05 лютого 2020 року у справі №501/28/17, від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18, від 03 вересня 2020 року у справі №213/2704/16-а, від 26 листопада 2020 року у справі №160/12865/19, від 21 грудня 2020 року у справі №229/4165/17, від 09 січня 2021 року у справі №489/473/17, від 17 березня 2021 року у справі №454/2238/16-а, від 01 квітня 2021 року у справі №824/342/19, від 20 квітня 2021 року у справі №160/9175/18, від                  19 серпня 2021 року у справі №208/4623/17, від 30 вересня 2021 року у справі №580/247/19, в яких зазначені висновки щодо можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником та щодо компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії.
Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується, з доводами скаржника про наявність обставин, з якими законодавець обумовлює здійснення касаційного перегляду рішення суду.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні. 
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України,
УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу касаційної скарги на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від             08 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 280/4551/21.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 8 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 280/4551/21.
Витребувати з Запорізького окружного адміністративного суду справу №280/4551/21.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                  І. В. Желєзний
Судді                                                                                                    Я. О. Берназюк 
                                                                                                    Н. В. Коваленко