ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року	Львів	Справа № 260/1429/21 пров. № А/857/14874/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П.,  Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хустської районної державної адміністрації на рішення  Закарпатського окружного адміністративного суду  від 30 червня 2021 року  у справі за позовом ОСОБА_1 до Комісії з реорганізації Міжгірської районної державної адміністрації, Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

суддя в 1-й інстанції – Маєцька Н.Д.,
час ухвалення рішення – 30.06.2021 року,     
місце ухвалення рішення – м.Ужгород,
дата складання повного тексту рішення – 30.06.2021 року, 

                                                     в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Комісії з реорганізації Міжгірської районної державної адміністрації, Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області (Закарпатська область, м. Хуст, вул. Карпатської Січі, буд. 21, код ЄДРПОУ 04053861) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року у розмірі 29394,82 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто чотири гривні вісімдесят дві копійки).  В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.  
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Хустська районна державна адміністрація Закарпатської області не має відношення до прийняття, звільнення або поновлення позивача та не є учасником цих правовідносин.
Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу за їхньої відсутності в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга  не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Судом встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року в адміністративній справі № 260/527/20 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Міжгірської районної державної адміністрації: 1) Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Міжгірської районної державної адміністрації від 28.11.2019 р. №43-р "Про граничну чисельність працівників та структуру районної державної адміністрації" в частині скорочення посади адміністратора центру надання адміністративних послуг Міжгірської районної державної адміністрації; 2) Визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Міжгірської  районної державної адміністрації від 30.01.2020 р. №15-р "Про звільнення ОСОБА_1 "; 3) Поновлено ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 18.04.2002 р.) на займаній на час звільнення посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг Міжгірської районної державної адміністрації з 01 лютого 2020 року; 4) Стягнуто з Міжгірської районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 97, смт. Міжгір`я, Закарпатська область, 90000, код ЄДРПОУ - 04053772) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 18.04.2002 р.) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 60211,97 (Шістдесят тисяч двісті одинадцять грн. 97 коп.) грн. з відрахуванням податків та зборів.
Вказане рішення набуло законної сили 24 листопада 2020 року.
Наказом Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області "Про поновлення ОСОБА_1 на посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг райдержадміністрації" від 04 листопада 2020 року № 34-р позивача поновлено на посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг райдержадміністрації з 01 лютого 2020 року. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Згідно з ст.. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.
Згідно із положеннями ч. 2 ст.  233, ч. 2 ст.  235 Кодексу законів про працю України  у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір та при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а враховуючи незаконне звільнення позивача, його поновлення на роботі, він має право на отримання середнього заробітку за період, на який його було позбавлено можливості працювати та отримувати заробітну плату за свою роботу.
Відповідно до ч. 2, 3 ст.  14,  370 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 371 КАС України, що    рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
При цьому, відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Таким чином, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.
Так, відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Таким чином, згідно статтею 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі    статті 236 КЗпП України    суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2020 року  в адміністративній справі №260/1424/18.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вже встановлено судом, позивача рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року в адміністративній справі № 260/527/20 поновлено на посаді адміністратора центру надання адміністративних послуг Міжгірської РДА з 01 лютого 2020 року.  
В той же час, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду в адміністративній справі позивач була поновлена на посаді наказом Міжгірської районної Державної адміністрації від 04 листопада 2020 року. 
Таким чином, відповідач допустив затримку виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 у справі № 260/527/20.
Тому, період з 06 серпня 2020 року (наступний день за датою ухвалення рішення про поновлення позивача на посаді) по 03 листопада 2020 року включно (день, що передував дню видання наказу про поновлення на посаді) є періодом за який відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100  затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).
У відповідності до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.
Таким чином, середня заробітна плата для цілей, передбачених  статтею 236 КЗпП України, повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи.
Для обчислення суми заробітку, що підлягає виплаті працівникові за час вимушеного прогулу, за основу беруться робочі дні.
Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд враховує середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 , встановлений у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 у справі № 260/527/20.
Відповідно до ч. 4  ст. 78  КАС України  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вказаним рішенням встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 474,11 грн. Період затримки виконання рішення за період з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року становить 62 робочих дні  (з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року).
Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення складає 29394,82 грн. (474,11 грн. х 62 роб. дні).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення на користь позивача з Хустської районної державної адміністрації (правонаступника Міжгірської районної державної адміністрації) середнього заробітку за час затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2020 року у справі № 260/527/20 за період з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року у розмірі у розмірі 29394,82 грн. 
Оскільки, позивач у позовній заяві просить стягнути середній заробіток за період з 05 серпня 2020 року по 04 листопада 2020 року, однак перерід затримки виконання рішення необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за період з 06 серпня 2020 року по 03 листопада 2020 року.
Покликання апелянта на те, що Хустська районна державна адміністрація Закарпатської області не має відношення до прийняття, звільнення або поновлення позивача та не є учасником цих правовідносин, колегія суддів відхиляє, так як відповідно до п.7 Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1321, перехід повноважень,  прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється (далі - комісія з реорганізації). Відтак, Хустська РДА є правонаступником Міжгірської РДА.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року у справі № 260/1429/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 03 листопада 2021 року.