Ухвала
 
06 грудня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 569/10527/15-ц
провадження № 61-17231ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.
 
Позов обґрунтовано тим, що 28 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), яке змінило назву на ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 07-595-КФ-2007, згідно умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 75 000,00 дол. США під 13,45 % річних з кінцевим терміном повернення до 27 вересня 2027 року.
 
Позивач зазначав, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним договором станом на 19 травня 2015 року у нього утворилася заборгованість перед банком у розмірі 68 323,00 дол. США, з яких: 61 278,04 дол. США - тіло кредиту, 6 002,99 дол. США - проценти, 1 042,69 дол. США - пеня.
 
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 28 вересня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладені договори поруки, за якими кожен з поручителів зобов`язався перед банком нести солідарну відповідальність за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати кредиту, процентів, комісії та неустойки.
 
Ураховуючи наведене, позивач ПАТ «Універсал Банк» просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 323,00 дол. США та понесені по справі судові витрати.
 
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що банк не надав йому об`єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредитування та про орієнтовну сукупну вартість кредиту, приховав фактичне значення подорожчання кредиту, не попередив, що валютні ризики під час виконання зобов`язань несе споживач. Умови кредитного договору є неконкретними та несправедливими відносно нього як споживача фінансових послуг та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Вказане свідчить про використання банком нечесної підприємницької практики та введення його в оману.
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними: кредитний договір від 28 вересня 2007 року № 07-595-КФ-2007; додаткову угоду від 18 березня 2008 року до кредитного договору, додаткову угоду № 1 від 23 квітня 2009 року до кредитного договору; договір іпотеки від 28 вересня 2007 року № 07-595-ІФ-2007.
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року первісний позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з кожного окремо, в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2007 року №07-595-КФ-2007 у розмірі 68 323,72 дол. США, з яких: 61 278,04 дол. США - тіло кредиту, 6 002,99 дол. США - проценти, 1 042,69 дол. США - пеня. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року скасовано в частині задоволення первісного позову та в частині розподілу судових витрат. Первісний позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2007 року №07-595-КФ-2007 у розмірі 64 602,51 дол. США, з яких: 60 153,04 дол. США - тіло кредиту, 4 449,47 дол. США - проценти. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення пені та в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року постанову Рівненського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року в частині вирішення первісного позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу у вказаній частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року змінено. Викладено перший та другий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з кожного окремо у солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору від 28 вересня 2007 року № 07-595-КФ-2007 у розмірі 64 456,65 дол. США та 21 615,24 грн пені. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору від 28 вересня 2007 року № 07-595-КФ-2007 у розмірі 835,88 дол. США». В іншій частині рішення залишено без змін.
ОСОБА_1 у жовтні 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у вищевказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків. Зокрема, заявнику запропоновано надати уточнену редакцію касаційної скарги.
 
У строк, визначений в ухвалі, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції  застосовав норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 06 грудня 2018 року у справі № 569/9873/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того, заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині дослідження зібраних у справі доказів, чим також не виконано вказівки Верховного Суду, вказані у постанові від 14 липня 2021 року (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Враховуючи, що недоліки касаційної скарги усунуто, судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України,  та витребування матеріалів указаної вище справи.
Разом із касаційною скаргою ОСОБА_3 подала клопотання про зупинення виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року та постанови Волинського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, яке обґрунтовано тим, що станом на час подання касаційної скарги примусове виконання оскаржуваного рішення ще не розпочалось, проте у разі звернення його до виконання такі дії завдадуть їй значного майнового збитку.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Статтею 436 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Враховуючи те, що заявником не наведено достатньо обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних судових рішень, то клопотання ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року.
 
Витребувати з Рівненського міського суду Рівненської області матеріали вищезазначеної цивільної справи № 569/10527/15-ц.
 
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2019 року та постанови Волинського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:          	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак     Г. І. Усик