ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року 
м. Київ
Справа №  908/2422/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Уркевич В.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу  Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на ухвалу   Центрального апеляційного господарського суду від 29.07.2021
у справі   №   908/2422/20
за позовом   Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до   Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ"
про   стягнення 910 376 054, 27 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.05.2021 у цій справі позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут"  910 376   054, 27 грн боргу за Договором купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 № 18-510-Н.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.07.2021 (судді Чередко А.Є., Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.) зупинено апеляційне провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/3438/21, що перебуває на розгляді в Окружному адміністративному суді міста Києва.
За висновком суду апеляційної інстанції, обставини цієї справи підлягають обов`язковій правовій оцінці судом апеляційної інстанції на предмет правомірності нарахування суми заборгованості за природний газ з огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019, яка оскаржується, у зв`язку з чим повний та всебічний розгляд даної справи є неможливим без вирішення питання про відповідність вимогам чинного законодавства цієї постанови в оскаржуваній частині в адміністративній справі № 640/3438/21.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилається на неправильне застосування судом норм процесуального права; просить оскаржену ухвалу скасувати, справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого суду у цій справі.
За доводами скаржника, формальна пов`язаність зазначених справ не може слугувати беззаперечною підставою для зупинення провадження у даній справі. Суд вправі самостійно оцінити правомірність чи неправомірність заперечень відповідача щодо розповсюдження дії постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019 на спірні правовідносини; постанова Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019 не містить прямого припису щодо зворотної дії в часі, тому будь-який результат розгляду справи № 640/3438/21 не матиме жодних правових наслідків для даного спору.
Переглянувши правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права під час постановлення оскарженої позивачем ухвали,  колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч.ч. 4, 6 ст. 75 ГПК України).
Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме зумовлена неможливість розгляду справи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч.1 ст. 227 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
За висновками, викладеними у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 10.06.2019 у справі № 914/1983/17, від 16.01.2020 у справі № 908/1188/19, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.
Як свідчить зміст оскарженої ухвали, зупиняючи апеляційне провадження,  апеляційний суд виходив з того, що предметом позову АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у цій справі є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжгаз збут" 910 376   054, 27 грн основного боргу за Договором купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 № 18-510-Н. Заперечуючи проти заявленого позову, відповідач стверджував, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №143, якою була встановлена заборона нараховувати постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу, позивач у даній справі повинен був зменшити суму заборгованості за договорами купівлі-продажу природного газу, в тому числі і за спірним Договором купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 № 18-510-Н на загальну суму 536 451 169,17 грн, але ним цього зроблено не було.
Зокрема, пунктом 2 абзацу 4 постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019 передбачено, що не нараховуються постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 №619, в редакції, що діяла до 01.10.2014, а також штрафні санкції, 3 відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість.
АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним з моменту прийняття абз. 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2021 відкрито провадження у справі № 640/3438/21, наразі розгляд справи № 640/3438/21 триває.
Спір про визнання протиправним та нечинним з моменту прийняття абз. 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019 відноситься до спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, тому питання про наявність або відсутність підстав для застосування вказаних положень не може бути вирішено господарським судом у цій справі. Так, у справі № 640/3438/21 мають бути встановлені обставини, які не можуть бути встановлені у даній справі з огляду на обмеженість юрисдикції господарського суду щодо розгляду питання законності зазначеної постанови. Однак ці обставини матимуть значення для правильного вирішення цієї справи, зокрема щодо правильності проведеного позивачем нарахування суми основного боргу.
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що за наявності спору щодо правомірності постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019, з урахуванням положень якої розраховано розмір заявлених у цій справі позовних вимог, справа № 908/2422/20 не може бути розглянута до вирішення відповідного спору у справі № 640/3438/21.
Наведеним спростовуються доводи скаржника про наявність у матеріалах справи доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини, що є предметом судового розгляду у цій справі, адже наявні у справі докази мають бути оцінені судом, в тому числі, з урахуванням чинних нормативно-правових актів, що підлягають застосуванню під час з`ясування наявності або відсутності спірної заборгованості та здійснення перевірки розрахунку її розміру.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.10.2021 у справі № 904/1210/18 у спорі щодо подібного предмету позову. 
Крім того, з висновків Верховного Суду у справах № 910/1667/19, №924/645/18, № 910/13234/18, № 912/872/18, № 910/974/18, № 925/1247/19, №908/2287/17, № 903/611/19, № 922/2462/18, № 927/548/19, на які посилається скаржник щодо застосування положень статті 227 ГПК України, не можна виокремити умови її застосування окремо від специфічних обставин у зазначених справах. При цьому Верховний Суд у цих справах не надавав висновків, які б певним чином додатково обмежували умови здійснення розсуду суду у питаннях зупинення провадження так, щоб тільки один варіант реалізації розсуду суду можна було б вважати правильним.
Також колегією суддів відхиляються посилання скаржника на те, що Верховний Суд при перегляді судових рішень у справі № 904/3173/19 вже досліджував питання поширення дії Постанови № 143 на правовідносини, які виникли до набрання нею чинності, оскільки вказане питання досліджувалося Верховним Судом з огляду на конкретні обставини зазначеної справи, і у судових рішеннях у справі № 904/3173/19 не встановлено обставини, які входять до предмету доказування у цій справі, адже спір у тій справі вирішено з урахуванням принципово інших предметів позовів. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на те, що доводи скаржника про порушення апеляційним судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду оскарженої ухвали апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та про необхідність залишення оскарженої ухвали без змін.
Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 29.07.2021 у справі №908/2422/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя	Могил С.К.   	
Судді:	Волковицька Н.О.	
 	Уркевич В.Ю.