ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року		Справа № 380/7876/20 пров. № А/857/12530/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Затолочного В.С., Курильця А.Р.,
при секретарі судового засідання – Ратушній М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Приватного підприємства «Автошлях» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року (суддя Лунь З.І., м.Львів, повний текст складено 17 травня 2021 року),-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Приватне підприємство «Автошлях» звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – Головне управління) в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2020 №0007060508 (далі – ППР).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що при винесенні судом рішення на користь платника податку, суд формально оцінив доводи відповідача щодо вимог пунктів 80.1, 80.2 статті 80 та пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України (далі - ПК) на право проведення перевірки, без дослідження вимоги статті 230 ПК, зокрема здійснення продажу газу, бензину та дизпалива за період з 01.04.2020 по 08.05.2020 без рівнемірів та витратомірів та щоденного формування даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної добита про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підстава для проведення перевірки позивача не була доведена до нього, в наказі на проведення перевірки міститься лише посилання на відповідний підпункт ПК, без відповідного роз`яснення ким, як і коли отримана відповідна інформація про вчинення порушень, наведених у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК, яка стала фактичною підставою для проведення перевірки. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи зроблені з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що посадовими особами Головного управління в період з 24.06.2020 по 25.06.2020 проведено фактичну перевірку ПП за період діяльності з 17.06.2019 по день завершення перевірки, з метою дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, за наслідками якої складено акт (довідку) від 24.06.2020 (далі – Акт) (а.с.9-12).
Вказана перевірка проведена на підставі наказу Головного управління «Про проведення фактичної перевірки ПП Автошлях» від 17.06.2020 №2231 (далі – Наказ), згідно з яким такий виданий на підставі статті 20, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК та на підставі службового допису Управління податкових перевірок трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування Головного управління від 15.06.2020 №72/05-08-11, відповідно до резолюції (далі – Управління, Службовий допис) (а.с.8, 110).
У Акті зафіксовано порушення позивачем статті 230 ПК, а саме, що підприємством здійснювався продаж газу, бензину А-92, А-95 та дизпалива за період з 01.04.2020 по 08.05.2020 без рівнемірів та витратомірів. Перший звіт по бездротових каналах подано 09.05.2020 (а.с.9-12).
28.05.2020 на підставі Акта Головним управлінням прийнято ППР, яким до ПП застосовано штраф 198000 грн (а.с.6).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
За змістом підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу.
Суд першої інстанції встановив, що перевірка позивачу призначена у відповідності до Службового допису, в якому вказано, що в ході доперевіряючого періоду встановлені підстави передбачені підпунктами 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК для проведення фактичних перевірок, зокрема і у ПП. Тому Управлінню пропонується провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання.
При цьому, відповідач-апелянта вказує, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
З такими доводами, апеляційний суд погодитись не може з огляду на наступне.
Так, необхідною умовою для проведення фактичної перевірки, є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, по-друге, що інформація, на підставі якої прийнято оскаржуваний наказ, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Саме така позиція Верховного Суду викладена у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/1304/2020, 19 листопада 2020 року у справі №160/7971/19, 8 вересня 2020 року у справі № 640/21536/19.
У цьому випадку, посилання лише на виконання функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального не є достатнім.
З врахуванням цього, наявність повноважень контролюючого органу на здійснення функцій у певних сферах, перелічених у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК повинно одночасно співпадати з наявністю інформації про можливі порушення з боку платника податків у відповідній сфері.
Лише у такому разі, контролюючий орган вправі призначити фактичну перевірку платника податків.
Інший підхід, при якому лише саме виконання функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, є безумовною підставою призначення фактичною перевірки, суперечить загальній логіці статті 80 ПК відповідно до якої право контролюючого право на призначення перевірки обмежено наявністю певних, визначених Кодексом, підстав.
Щодо Службового допису, то такий на думку суду, не може бути підставами для призначення фактичної перевірки, оскільки не є інформацією про порушення законодавства з боку ПП. У зазначеному Службовому дописі, відсутні будь які виявленні факти правопорушень з боку позивача. У ньому лише наведені норми статті 80 ПК та перелічені інші Закони України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» затвердженого Постанова Правління Національного банку України 29.12.2017 №148 та сформовано табличку з переліком суб`єктів господарювання щодо яких необхідно провести перевірку.
Проте, у ньому не зазначено виявлені факти правопорушень з боку ПП.
Відтак, на час призначення фактичної перевірки ПП відповідач не отримав інформації про здійснення ним розрахункових операцій з порушенням вимог законодавства.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про відсутність підстав для призначення фактичної перевірки, обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду є законними та обґрунтованими і скасуванню не підлягає.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 01 жовтня 2021 року.