Головуючий суду 1 інстанції - Пелих О.О.   
Доповідач -Луганська В.М. 

Справа № 431/4312/20
Провадження № 22-ц/810/561/21

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року                                                м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.
суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.
за участю секретаря – Кузьменко А.О.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
третя особа - приватний нотаріус Старобільського нотаріального округу Луганської області Басова Ольга Володимирівна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 01 квітня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Пелиха О.О.,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Старобільського нотаріального округу Луганської області Басова Ольга Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и в:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Старобільського нотаріального округу Луганської області Басова Ольга Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, який у лютому 2021 року уточнив, в обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 05 серпня 2019 року ОСОБА_3 на позивача ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого останній заповів позивачу земельні ділянки, розташовані на території Штормівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області: кадастровий номер земельних ділянок 4423188500:10:002:0022, 4423188500:10:002:0093, 4423188500:10:008:0061. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3  помер. Позивач є орендарем земельних ділянок, на підставі договору оренди землі. Про смерть  ОСОБА_3 позивачу стало відомо в жовтні 2020 року, коли прийшов термін виплати орендної плати за даним договором. Він не є близькою людиною померлого, та членом його родини, померлий мешкав та помер за місцем свого проживання у місті Луганську, яке  не підконтрольно державі Україна тому, об`єктивно не був обізнаний про дату його смерті, у зв`язку з чим, пропустив строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 10 жовтня 2020 року приватний нотаріус Басова О.В., відмовила позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини та повідомила, що 20 січня 2020 року, нею була заведена спадкова справа № 5/2020 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3  за заявою його доньки – ОСОБА_2 .   Того ж дня,  ОСОБА_5  було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 .. Просив суд свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 скасувати, оскільки нотаріус не вчиняла дії для його повідомлення про відкриття спадщини, не здійснювала його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.
Позивач просив суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалістю в 3 місяці, скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Басовою О.В. на ім`я ОСОБА_2 від 10 жовтня 2020 року.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 01 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Старобільського нотаріального округу Луганської області Басова Ольга Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом задоволено.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в 3 (три) місяці.
Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Басовою Ольгою Володимирівною на ім`я ОСОБА_2 10 жовтня 2020 року – на земельну ділянку № 3 (рілля), загальною площею 6, 6700 га, кадастровий номер 4423188500:10:002:0022. Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Басовою Ольгою Володимирівною на ім`я ОСОБА_2 12 жовтня 2020 року – на земельну ділянку № 1669 (пасовища), загальною площею 0,9906 га, кадастровий номер 4423188500:10:008:0061.Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Басовою Ольгою Володимирівною на ім`я ОСОБА_2 12 жовтня 2020 року – на земельну ділянку № 3718 (сіножаті), загальною площею 0,1777 га, кадастровий номер 4423188500:10:002:0093.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач  ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 01 квітня 2021 року, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не надав до суду письмових доказів, які б відповідно до ст. ст. 12, 76, 78, 81 ЦПК України переконливо обґрунтували про існування істотних перешкод для подання заяви для прийняття спадщини, які б можливо було вважати обставинами непереборної сили. Суд першої інстанції встановив факти, які не підтверджені письмовими доказами, які б обґрунтували поважність причин пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, й які б були пов`язані з об`єктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 
Судом першої інстанції зазначаються дві підстави звернення позивача до суду: необізнаність про смерть спадкодавця, оскільки позивач не є близькою людиною та членом його родини та необізнаність про заповіт. Проте позивач, обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку для подання заяви про вступ у спадщину, як у первісному позові так і в уточненій позовній заяві визначає факт його необізнаності про смерть спадкодавця, у зв`язку з проживанням спадкодавця в м. Луганську та відсутність родинних стосунків між позивачем та померлим, а також з причин неповідомлення позивача нотаріусом про факт смерті. Однак суд першої інстанції доповнює за своєю ініціативою інші підстави звернення до суду, а саме, факт про необізнаність позивача про існування заповіту, про що позивачу стало відомо з телефонного дзвінка нотаріуса 10 жовтня 2020 року. 
Вважає, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів позбавив відповідача можливості довести свою правову позицію, тобто права на захист у суді. Скаржник обґрунтовуючи свої заперечення заявляла суду, що її батько ОСОБА_3 останній час до своєї смерті, був тимчасово переміщеною особою, знаходився на обліку в Старобільському ОУПФУ та УСЗН. Доводи позивача про те, що померлий проживав на непідконтрольній українській владі території не відповідає дійсності. Скаржником були надані докази про те, що померлий ОСОБА_6 останні роки з 2015 року по момент смерті постійно перебував у м. Старобільськ.
Зазначає, що такий спосіб захисту прав як скасування свідоцтва про право на спадщину за рішенням суду не передбачений законом. Правомірним вважається визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, але при інших обставинах – тільки після прийняття спадщини позивачем та тільки за зверненням до суду з самостійною вимогою, тобто в випадку та на підставі положень, які визначені ст. 1301 ЦК України. Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину від 10 жовтня 2020 року, вийшов за межі позовних вимог та скасував інші два свідоцтва про скасування яких, позивач не заявляв. Суд в порушення вимог ст. 49 ЦПК України прийняв усні уточнення позовних вимог на стадії судових дебатів та задовольнив їх в повному обсязі, додатково додавши до свого висновку ще дві вимоги, чим порушив право відповідача на захист у суді (позбавив право надати відзив з приводу надходження до суду заяви або клопотання). 

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на обставини, викладені в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін.

У судове засідання приватний нотаріус Басова Ольга Володимирівна не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у визначеному законом порядку. Просила розгляд справи проводити без її участі, про що надала відповідну заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без участі позивача, який повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

       Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після ОСОБА_3 , причини за яких був пропущений ним строк, є поважними. Нотаріус не вчиняла дії спрямовані для повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснила його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду виходячи з наступного.
Так, судом встановлен , 05 серпня 2019 року ОСОБА_3 склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу Луганської області Ганшиним В.О. за яким на випадок своєї смерті належні йому на земельну ділянку загальною площею 6, 6700 га, кадастровий номер 4423188500:10:002:0022; земельну ділянку № 1669, загальною площею 0,9906 га, кадастровий номер 4423188500:10:008:0061; земельну ділянку № 3718, загальною площею 0,1777 га, кадастровий номер 4423188500:10:002:0093 заповідав ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом. 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 02 жовтня 2020 року .
Постановою від 10 жовтня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
20 січня 2020 року приватним нотаріусом Басовою Ольгою Володимирівною була заведена спадкова справа №5/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за заявою доньки померлого ОСОБА_2 .
10 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Басовою О.В. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку №3 (рілля), загальною площею 6, 6700 га, кадастровий номер 4423188500:10:002:0022, свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку № НОМЕР_1 (сіножаті) 0, 1777 га, кадастровий номер 4423188500:10:002:0093, свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку № НОМЕР_2 ( пасовища), загальною площею 0, 9906, кадастровий номер 4423188500:10:008:0061.
Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає  в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.
Необхідність вчинення нотаріусом дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснення виклику спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові   від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, підстав для відступу від яких немає.
Судом встановлено, що приватним нотаріусом Басовою Ольгою Володимирівною 20 січня 2020 року була заведена спадкова справа №5/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за заявою доньки померлого ОСОБА_2 .
Між тим, факт смерті ОСОБА_3 встановлено рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року. Тобто, після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.
Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано 02 жовтня 2020 року. Дізнавшись про смерть ОСОБА_3 , у жовтні 2020 року позивач 10 жовтня 2020 року звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Встановивши, що позивач про смерть ОСОБА_3 , який проживав м. Луганську на непідконтрольній території України, стало відомо у жовтні 2020 року та те, що нотаріус під час прийняття заяви від ОСОБА_2 про прийняття спадщини не вчинила дій спрямованих на повідомлення позивача про відкриття спадщини, суд дійшов обґрунтованого висновку про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 . 
Доводи апеляційної скарги про те, що померлий весь час проживав у м. Старобільську не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_3 був зареєстрований в м. Луганськ Луганської області і який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у м. Луганську.  Посилання скаржника на те, що померлий був внутрішньо переміщеною особою, знаходився на обліку в Старобільському ОУПФУ та УСЗН не є доказом його постійного проживання у м. Старобільську.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в  порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на  захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Під час розгляду справи суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і  залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 463/5896/14-ц зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15).
Вимога ОСОБА_1 про скасування свідоцтв про право на спадщину за законом є ефективним способом захисту права позивача на спадкове майно, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 01 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови 03 грудня 2021 року.

Головуючий                                                        В.М. Луганська

Судді                                                                М.В. Назарова

В.А. Коновалова