УХВАЛА

18 листопада 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/13760/20 (910/16305/20) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Банасько О.О., Огороднік К.М.,  

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи: 
позивача: Бессарабова Є.В., Меше О.П.,
відповідача-1: Прудкої О.В.,
відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021                          (колегія суддів у складі: Поляков Б.М. - головуючий, Гарник Л.Л., Доманська М.Л.)                                                
та рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 (суддя Мандичев Д.В.)

у справі № 910/13760/20 (910/16305/20)
за позовом ОСОБА_1 
до  1) Акціонерного товариства "Універсал Банк", 2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченка Андрія Володимировича
про визнання  неправомірним та скасування рішення,

у межах справи № 910/13760/20
за заявою ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.          У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/13760/20 за заявою ОСОБА_1 (далі - Боржник) про його неплатоспроможність. 
2.          23 жовтня 2020 року Боржник звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - Банк) та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченка Андрія Володимировича (далі - Нотаріус) про: 
- визнання неправомірним та скасування рішення Нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №54515307 від 09.10.2020 щодо здійснення реєстрації права власності за Банком на квартиру загальною площею 47,60 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , що належала Боржнику;
- визнання недійсним та скасування свідоцтва №3312 від 09.10.2020, виданого Нотаріусом за результатами проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №54515307 від 09.10.2020;
- скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності №38602627 від 09.10.2020, здійсненого Нотаріусом за результатами проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №54515307 від 09.10.2020.
3.          Позов мотивований тим, що з огляду на положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" здійснення реєстрації права власності за Банком на єдине житло Боржника є незаконним за відсутності заяви Боржника, що підтверджує його згоду на набуття Банком права власності на предмет іпотеки.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
4.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.04.2021, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021, позов задоволено повністю.
5.          Судові рішення мотивовані встановленням обставин, які свідчать про недотримання вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" при передачі спірного майна Банку в рахунок погашення боргу Боржника за кредитом в іноземній валюті, оскільки спірна квартира використовується Боржником як місце постійного проживання та є його єдиним житлом.  
6.          При цьому суди відхилили доводи Банку про нерозповсюдження на Боржника положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" через приналежність його до осіб, що є суб`єктами Закону України "Про запобігання корупції". 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
7.          Банк подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
8.           Касаційна скарга мотивована наявністю підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.09.2020 у справі №756/9904/15, від 10.02.2021 у справі №755/17990/10, щодо застосування норм Закону України "Про запобігання корупції".
9.          Банк зазначає, що Боржник є керівником товариства з обмеженою відповідальністю, тому є суб`єктом Закону України "Про запобігання корупції" відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 цього Закону, у зв`язку з чим дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" на нього не поширюється. 
10.          Також Банк звертає увагу, що право власності на предмет іпотеки зареєстровано за ним не на підставі іпотечного застереження, а в рамках виконавчого провадження. 
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
11.          Боржник подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а скаргу - без задоволення. 
12.          Боржник у своєму відзиві погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спірне майно (квартира) не може бути примусово стягнуто (відчужено без згоди власника) з огляду на положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".
13.          Також Боржник заперечує проти тверджень Банку про непоширення на Боржника норм зазначеного Закону, оскільки до нього не застосовуються положення пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".
14.          Крім того, Боржник вважає помилковим посилання Банку в касаційній скарзі на відповідні постанови Верховного Суду, оскільки наведені в них правові висновки стосуються інших категорій боржників. 
15.          Нотаріус не надав відзив на касаційну скаргу в установлений Судом строк.
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
16.          Між Банком і Боржником укладено кредитний договір №003-2008-337 від 20.02.2008 і кредитний договір №003-2008-342 (далі - Кредитні договори), за умовами яких Банк зобов`язався надати Боржнику грошові кошти, відповідно: в сумі 90000,00 шв. франків зі строком користування до 10.02.2038 та сплатою 9,95% річних та в сумі 29662,00 шв. франків зі строком користування до 10.02.2028 та сплатою 11,45% річних. У подальшому додатковими угодами до Кредитних договорів відсоткові ставки за користування кредитом неодноразово змінювались. 
17.          У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами між Боржником і Банком укладено договір іпотеки/нерухомого майна - квартири/ від 20.20.2008 (із договорами про внесення змін), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чігріною Г.В., та зареєстрований у реєстрі за №453 (далі - Іпотечний договір).
18.          Згідно з пунктом 1.1 Іпотечного договору Боржник передав у іпотеку квартиру загальною площею 47,60 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .
19.          Відповідно до пункту 1.2 Іпотечного договору станом на дату укладення цього договору заставна вартість предмету іпотеки згідно зі звітом незалежного суб`єкта оціночної діяльності становить 691815,00 грн.
20.          За умовами Іпотечного договору звернення стягнення здійснюється на підставі, зокрема, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 4.2 Іпотечного договору). 
21.          Звернення стягнення на предмет іпотеки можливе шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку"; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі основного зобов`язання в порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (п. 5.1 Іпотечного договору).
22.          У разі настання обставин, зазначених у пункті 4.1 договору, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У повідомленні зазначається який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені Законом України "Про іпотеку", застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог (п. 5.2 Іпотечного договору).
23.          У зв`язку з невиконанням Боржником взятих на себе зобов`язань за Кредитними договорами Банк звернувся до Боржника та поручителя ОСОБА_2 з позовом про солідарне стягнення заборгованості.
24.          Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09.07.2012 у справі №2601/7773/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.01.2014, позовні вимоги Банку задоволено повністю: стягнуто солідарно з Боржника та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №003-2008-337 від 20.02.2008 у сумі 100209,49 шв. франків, що в еквіваленті по курсу НБУ (курс 862,61 грн за 100,00 шв. франків) становить 864417,08 грн, та заборгованість за кредитним договором №003-2008-342 від 20.02.2008 в сумі 34204,00 шв. франків, що в еквіваленті по курсу НБУ (курс 862,61 грн за 100,00 шв. франків) становить 295047,12 грн.
25.          20 лютого 2020 року приватний виконавець Лановенко Л.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №61340057 з примусового виконання виконавчого листа №2601/7773/12 від 19.02.2018 Голосіївського районного суду міста Києва.
26.          3 липня 2020 року приватний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника та про призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості описаного майна боржника - двокімнатної квартири загальною площею 47,6 м2, житловою - 30,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
27.          Відповідно до протоколів проведення електронних торгів №496491 від 12.08.2020 і №503943 від 28.09.2020 торги не відбулись, оскільки від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція.
28.          29 вересня 2020 року Банк подав приватному виконавцю Лановенко Л.О. та ДП "Сетам" заяву про намір залишити за собою нереалізоване майно за початковою ціною, визначеною на початок проведення електронних торгів, у розмірі 1080512,00 грн.
29.          Постановою приватного виконавця від 30.09.2020 у межах виконавчого провадження №61340057 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу передано Банку в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №2601/7773/12 від 19.02.2018 Голосіївського районного суду міста Києва наступне майно: двокімнатну квартиру загальною площею 47,6 м2, житловою - 30,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 1080512,00 грн. 
30.          9 жовтня 2020 року Нотаріус прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №54515307 від 09.10.2020, номер запису про право власності №38602627, відповідно до якого здійснив реєстрацію права власності за Банком на квартиру Боржника загальною площею 47,60 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
31.          На підставі зазначених документів 9 жовтня 2020 року Банк отримав свідоцтво, видане Нотаріусом та зареєстроване в реєстрі за №3312.
32.          Згідно з випискою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №222865646 від 07.09.2020 у Боржника немає іншого нерухомого майна (житла), окрім квартири загальною площею 47,60 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
33.          На підтвердження того, що Боржник постійно проживає та зареєстрований у спірній квартирі, що є предметом іпотеки, до матеріалів справи надана довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №545624-2020 від 16.09.2020 та довідка про реєстрацію місця проживання №13181831 від 28.09.2020.
Позиція Верховного Суду
34.          Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України, Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги.
35.          Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, на який послався Банк при зверненні з касаційною скаргою, однією з підстав касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. 
36.          Суд вважає безпідставними доводи Банку про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №756/9904/15, від 10.02.2021 у справі №755/17990/10, з огляду на таке.
37.          Подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).
38.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19).
39.          Зі змісту зазначених судових рішень Суд вбачає, що наведені в них висновки Верховного Суду стосуються застосування норм права у правовідносинах, які не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.
40.          Так, постановою від 16.09.2020 у справі №756/9904/15 Верховний Суд залишив без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні скарги на дії приватного виконавця щодо передачі на примусову реалізацію у межах виконавчого провадження належної заявнику квартири в період чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Верховний Суд визнав обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про дотримання приватним виконавцем положень зазначеного Закону через непоширення його дії на заявника, який займає посаду в органах місцевого самоврядування і на нього поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".
41.          Постановою від 10.02.2021 у справі №755/17990/10 Верховний Суд скасував ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця щодо звернення стягнення на квартиру у зв`язку з дією мораторію, визначеного Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". При цьому Верховний Суд виходив з того, що зазначення у пункті 6 зазначеного Закону (у відповідній редакції) про непоширення Закону на осіб, які є суб`єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", не суперечить нормам Закону України "Про запобігання корупції".
42.          З викладеного вбачається, що наведені постанови Верховного Суду у справі №756/9904/15 і №755/17990/10, на відміну від цієї справи, ухвалені при вирішенні спорів щодо правомірності дій приватного виконавця у виконавчому провадженні та не стосуються питання вирішення спорів щодо правомірності прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності на майно, видачі ним свідоцтва та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності.
43.          При цьому викладені в зазначених постановах висновки Верховного Суду щодо застосування вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" стосуються питань, які не є подібними до питань правозастосування, помилковість висновків суду апеляційної інстанції щодо яких Банк доводить у касаційній скарзі у справі, що розглядається. 
44.          Водночас наведені в касаційній скарзі цитати з постанов Верховного Суду, зокрема щодо поширення на заявників у справах №756/9904/15 і №755/17990/10 дії Закону України "Про запобігання корупції", по суті є викладенням висновків судів, які стосуються встановлених під час розгляду відповідних справ фактичних обставин, що формують зміст правовідносин, та їх оцінки у кожному конкретному випадку в межах дискреційних повноважень судів. 
45.          З огляду на викладене Суд вбачає, що доводи Банку про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, викладених у перелічених постановах Верховного Суду, не знайшли свого підтвердження. 
46.          Отже, встановивши після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у поставах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження в зазначеній частині відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 зазначеного Кодексу.
Керуючись статтями 232, 234, 235, 296, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Універсал Банк" у справі №910/13760/20 (910/16305/20).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В. Картере

Судді                                                                                                О. Банасько

                                                                                                               К. Огороднік