Ухвала
Іменем України 
06 грудня 2021 року
м. Київ                                                                                                         
справа № 718/2750/19
провадження № 51-5626ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області 
від 21 липня 2021 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 05 жовтня 
2021 року,
встановив:
Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами 
на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується 
з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд 
в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог 
п. 4  ч. 2, ч. 3, ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи, 
яка подає касаційну скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того, 
до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального 
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що  не  були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати, в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному захисник, порушуючи питання про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не наводить відповідних обґрунтувань своєї позиції з урахуванням положень ст. 412 КПК України. Натомість захисник, посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та вказує на неповноту судового розгляду, що, з огляду на положення статей 433, 438 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції. 
Також не містить касаційна скарга і доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних рішень
з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Крім того, захисник не вказує конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції, які відповідно до положень ст. 438 КПК України є підставами для скасування його ухвали, про що поставлено питання у касаційній скарзі.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, захисник у скарзі не зазначає, чи бажає  
він брати участь у касаційному розгляді.
Окрім вказаного, захисник не долучив до касаційної скарги копій доданих до неї додатків (копій судових рішень) у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 427 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги 
без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається 
без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 21 липня 2021 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк 
з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                          ОСОБА_3