КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року
 
м. Київ
 
справа №752/15035/21
 
провадження №33/824/5319/2021
 
Київський апеляційний суд у складі судді Кравець В.А.
 
за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її адвоката Кравченка Дениса Валерійовича
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
 
на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року у складі судді Бойка О.В.,
 
якою  ОСОБА_1 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Судом установлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №219062 від 15 травня 2021 року, ОСОБА_1 15 травня 2021 року о 05 год. 00 хв. керувала транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Жилянська, 60 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 03 листопада 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.
Безпосередньо в апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначає, що у судовому засіданні, яке відбулось                     19 жовтня 2021 року вона присутня не була, станом на 02 листопада 2021 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформація про оскаржувану постанову була відсутня, з указаною постановою ОСОБА_1 ознайомилася лише 02 листопада 2021 року через свого адвоката, у зв`язку з тим, що адвокат хворів з 28 жовтня 2021 року по 29 жовтня 2021 року, на підтвердження чого у матеріалах справи міститься відповідна довідка.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд доходить висновку про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.  
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки відеозапису.
Посилається на те, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 працівником поліції вручено не було, в додатках до протоколу таке направлення також відсутнє.
Вважає, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року не базується на своєчасному, всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин та винесена з порушенням чинного законодавства.
ОСОБА_1 та її адвокат у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її адвоката, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №219062 від 15 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 15 травня 2021 року о 05 год. 00 хв. керувала транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Жилянська, 60 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому згідно положень ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №219062 від 15 травня 2021 року, відеозапис події з портативного відео реєстратора поліцейського.
Судом першої інстанції було досліджено дані відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, на якому зафіксовано, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що остання відмовилася. 
Підстави вважати вказаний відеозапис недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення.
           Таким чином, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
При цьому, протокол не містить жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення. У протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначено лише «не вживала». Даних про те, що ОСОБА_1  оскаржувала дії працівників поліції матеріали справи також не містять. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, вищезазначеними діями ОСОБА_1 порушила п. 2.5 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Статтею 38 КУпАП передбачено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.
Таким чином, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дотримався строків, встановлених статтею 38 КУпАП.
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
При накладенні адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції врахував, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є грубим і досить поширеним правопорушенням, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , а також підстав для передачі адміністративних матеріалів відносно неї на розгляд громадській організації, трудовому колективу не встановив. 
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог закону при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на неї стягнення.
Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови - без змін.
Керуючись статтями 284, 294 КУпАП, Київський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року - залишити без змін.
 Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

  Суддя                                                                                 В.А. Кравець