КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №752/5923/20
Провадження №22-ц/824/9682/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20  жовтня 2021 року                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:          
судді-доповідача Кирилюк Г.М.
суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т.А.    
при секретарі  Гайворонському  В. М.  
розглянувши у відкритому  судовому  засіданні  цивільну  справу  за позовом Приватного акціонерного  товариства "Акціонерна  компанія "Київводоканал"  до  ОСОБА_1 про  стягнення  заборгованості за житлово-комунальні  послуги,  за апеляційною скаргою  Приватного акціонерного  товариства "Акціонерна  компанія "Київводоканал"   на  рішення  Голосіївського  районного  суду  м. Києва  від  03 березня  2021  року  у складі  судді  Шевченко  Т. М., 
 
встановив :
 
24.03.2020  Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулося  до суду з вказаним  позовом, в якому  просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 8 795,71 грн, 3% річних у розмірі 535,91 грн,  інфляційні втрати у розмірі 1 749,58 грн,  а також витрати по  сплаті судового  збору.   
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 квітня 2014 року  набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами.
01 липня  2016  року  між  позивачем  та відповідачем  був укладений договір  про  надання  послуг  з централізованого  постачання  холодної  води та водовідведення ( з використанням  внутрішньобудинкових  систем) за адресою:  АДРЕСА_1 .
Згідно пункту 1.1. вказаного  договору  ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язався надавати відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.
Позивач посилався на те, що відповідач зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати спожитих у період з 1 липня 2016 року по 30 листопада 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі  8 795 грн 71 коп., що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості, яка підлягає стягненню з урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Заочним рішенням  Голосіївського  районного  суду  м. Києва  від  21 травня  2020  року   позов  задоволено.
Ухвалою  Голосіївського районного  суду  м. Києва  від  15  вересня  2020  року  заяву ОСОБА_1   задоволено.   Заочне  рішення    Голосіївського  районного  суду  м. Києва  від  21 травня  2020  року  скасовано.
Рішенням Голосіївського  районного  суду  м. Києва  від  21 травня  2020  року  позов  ПрАТ «АК «Київводоканал» до  ОСОБА_1 про  стягнення  боргу  за  надані  послуги залишено  без  задоволення.
У поданій апеляційній скарзі ПрАТ «АК «Київводоканал» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 3 216,63 грн, інфляційні втрати в розмірі 1 749,58 грн, 3% річних в розмірі 535,91 грн, а також стягнути всі судові витрати.
Свої доводи мотивує тим,  відповідачем  при укладенні   договору не зазначені показання  лічильників на  дату  його  укладення  01 липня  2016  року, а вказані показання  засобів обліку води станом на  06.11.2015: лічильник холодної води № 01817512 - показання 00664 м3, лічильник гарячої води № 01904483 - показання 00256 м3, лічильник холодної води № 01866502 - показання 00431 м3, лічильник гарячої води № 140290564 - показання 0000 м3.
Відповідач у квитанції від 28.02.2018 передав показання лічильника холодної води №01866502 на дату оплати 514,70 м3, показання лічильника холодної води № 01817512 на дату оплати 747,70 м3, показання лічильника гарячої води № 01904483 на дату оплати 273,20 м3, показання лічильника гарячої води № 140290564 на дату оплати 63,20 м3.
Відповідач у квитанції від 22.04.2018 передав показання лічильника холодної води №01866502 на дату оплати 522,20 м3, показання лічильника холодної води № 01817512 на дату оплати 755,20 м3, показання лічильника гарячої води № 01904483 на дату оплати 274,90 м3, показання лічильника гарячої води № 140290564 на дату оплати 64,90 м3.
Вказані лічильники пройшли метрологічну повірку та відповідно до акту № 676029 від 01.10.2019 показання становлять: лічильник холодної води № 01817512 - 00750 м3, лічильник гарячої води № 01904483 - 00269 м3, лічильник холодної води № 01866502 - 00502 м3, лічильник гарячої води № 140290564-0066 м3.
Відповідно  до  звернення  відповідача про  проведення  перерахунку  та наданих  на  його  підтвердження   документів ( показань  станом на  06.11.2015, квитанцій, акту від 01.10.2019 №676029)  відповідачу у вересні 2020 року було зроблене коригування нарахувань за період з листопада 2015 року по жовтень 2020 року.
За результатами корегування  було нараховано  суму  - 3 965,55 грн.
Отже,  судом  першої інстанції  зроблений  хибний висновок, що  об`єми споживання не  скориговані  відповідно  до  актів контрольного  зняття показників.
Вважає, що  в наданому  відповідачем  розрахунку  було невірно  використано  тарифи на  послуги з  водопостачання  та водовідведення,  вказані  ним об`єми не відповідають  тим показанням, які  він  вказав  у договорі  станом на  06.11.2015  та квитанціях, строки позовної  давності застосовано  без урахування зауважень позивача.
Судом не  взято  до  уваги  належні  та допустимі доказами, а саме договір   про  надання  послуг з централізованого  постачання  холодної води та  водовідведення  ( з використанням  внутрішньобудинкових систем)  від  01.07.2016;  довідку про розмір  заборгованості від 20.11.2020 №9244/8/8/02-20; розрахунок  заборгованості за липень 2016 року  -  листопад  2019  року  з урахуванням  коригування, проведеного  у вересні  2020  року;  копій квитанцій.
В судовому  засіданні  представник ПрАТ «АК «Київводоканал» -  Гуртова  К. В.  апеляційну  скаргу  підтримала  та просила  її  задовольнити.
Відповідач   ОСОБА_1    просив відмовити в задоволенні   апеляційної скарги, а рішення  суду  першої інстанції  залишити без змін.   Посилався на  те, що   проведений позивачем  перерахунок   наданих  послуг не  містить зазначення  фактичних щомісячних  обсягів  споживання. З урахуванням  фактичних  даних про  споживання  послуг, виходячи з рівного  щомісячного  споживання  протягом  періоду  з лютого 2017  року по  листопад 2019 року,  переплата  відповідача на  кінець  періоду  становить  413 грн  77  коп. При зарахуванні  всього  об`єму споживання  за  останній місяць  вказаного  періоду, використовуючи  при розрахунку   відповідний тариф,  вартість   послуг   становитиме 1906,10 грн,  при сплаті  за цей період  2 056,69 грн сума переплати  становить  150,96 грн.  
Після  оголошення  по  справі перерви відповідач  в судове  засідання  не  з`явився,  про  поважність  причин  неявки суду не  сповістив, а тому  колегія суддів  дійшла висновку про  можливість  продовження  розгляду справи в його  відсутність. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається  з матеріалів  справи та встановлено судом,  ОСОБА_1   є власником  квартири АДРЕСА_2   на  підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 лютого  2001  року (а.с.81).
01 липня  2016  року між ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 був укладений договір 0974993  про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (а.с.6-8).  
З наданого  позивачем до позовної  заяви   розрахунку  заборгованості за послуги з водопостачання  та водовідведення  за період  липень 2016 - листопад  2019, заборгованість  відповідача  становить  8 795,71 грн, на  яку  нараховано   3% річних -  535,91 грн та   інфляційні втрати  -  1 749,58 грн (а.с.  9-10).
Як пояснив представник позивача суду  першої інстанції,  у зв`язку зі  зверненням  10.09.2020  відповідача, фахівцем  ПрАТ "АК "Київводоканал" на підставі наданих  абонентом  документів  було зроблено  коригування нарахувань за період  з 01.07.2016  по  01.10.2020.   Після  проведеного   коригування   станом на  01.10.2020  залишилась заборгованість  в розмірі 3 216,63 грн, яку позивач просив стягнути  з  відповідача  на  свою  користь. Позовні  вимоги в частині  стягнення  сум 3%  річних  та інфляційних  втрат  залишив без змін  (а.с.75).  
Заперечуючи проти  позову  ОСОБА_1   вказував,  що у вересні - жовтні  2019 року  було проведено  планову повірку засобів обліку. За період  з  15.02.2017  по  01.10.2019  згідно  з показами  обліку було  спожито  74 куб.м  холодної  води та 29 куб.м  гарячої води,  що підтверджується  актами  повірки та зняття показників (  а.с. 43-45).  
Відмовляючи в  задоволенні  позову, суд першої інстанції виходив з того, що  позивачем   не  надано  належних  та достатніх  доказів  на  підтвердження  заявлених позовних  вимог.  З наданого розрахунку  заборгованості  не  вбачається,   який обсяг  води спожитий  відповідачем  і за який обсяг  спожитої води  позивач просить   стягнути  заборгованість. Останній  не  враховує  показники, які були зафіксовані  в актах,  наявних  в матеріалах справи, що  суперечить  умовам укладеного  договору  та п. 10  Правил  надання  послуг  з централізованого  опалення, постачання  холодної  та гарячої води і водовідведення, затверджених  постановою  Кабінету Міністрів України від  21 липня  2005 року №630.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України "Про  житлово-комунальні  послуги", у редакції на час виникнення спірних правовідносин, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Частина 2 вказаної норми визначала, що  розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.
У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу (ч. 5 ст. 32 Закону).
Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року були затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила).
Згідно п. 9 Правил квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.
Відповідно до п.10  Правил  справляння  плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
Пунктом 11 Правил встановлено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.
Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води (пункт 17 Правил).
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідачем суду першої інстанції  було надано докази, що в квартирі  АДРЕСА_2 встановлено 4 лічильники обліку холодної та гарячої води, показання  яких станом  на  06.11.2015 зафіксовано  в договорі про надання  послуг  з централізованого   постачання  холодної  води та водовідведення  ( з використанням  внутрішньобудинкових  систем) від 01.07.2016  р.
В акті №676029  ПрАТ "Київводоканал"  від  01.10.2019  також  зафіксовані   показники лічильників, встановлені  у квартирі  відповідача (а.с. 43).   
Після  проведеного  коригування   позивачем  зменшено  нарахування   плати за надані  послуги  на  суму 3 965,55 грн.
Доводи апеляційної  скарги, що   судом  першої інстанції  зроблений  хибний висновок, що  об`єми споживання не  скориговані  відповідно  до  актів контрольного  зняття показників є необґрунтованими.
Наданий суду   розрахунок з урахуванням  проведеного  коригування  (а.с.83,84) не  дозволяє   його  перевірити,  оскільки   він не  містить   даних, на  підставі яких   було  проведено  коригування  саме на таку суму.
Крім цього, спірним  періодом,  за який позивач просив  стягнути  з  відповідача заборгованість,  є  період з  липня  2016 року по  листопад 2019 року. При цьому  коригування проведено  станом на  01 жовтня 2020 року.
Представнику  позивача в судовому засіданні   не  змогла пояснити, з урахуванням  яких обсягів споживання  послуг  з  водопостачання  та водовідведення   було  здійснено нарахування заборгованості  з огляду  на  проведене  коригування.
Матеріали справи  також не  містять  доказів, що  заборгованість   в сумі  3 216,63 грн   виникла  за спірний період,  а не   починаючи з грудня  2019  року до  01  жовтня  2020  року.   
З огляду  на  викладене,  доводи апеляційної скарги про  невідповідність  наданого  відповідачем  розрахунку  заборгованості з огляду  на  невірне використання  тарифів на  послуги з  водопостачання  та водовідведення та невідповідність зазначених  в ньому  показників тим  показникам, які  він  вказав  у договорі  станом на  06.11.2015  та квитанціях, не можуть  слугувати підставою  для  задоволення  позову. 
Надані  позивачем  договір   про  надання  послуг з централізованого  постачання  холодної води та  водовідведення  ( з використанням  внутрішньобудинкових систем)  від  01.07.2016, довідка про розмір  заборгованості від 20.11.2020 №9244/8/8/02-20 та  розрахунок  заборгованості за липень 2016 року  -  листопад  2019  року  з урахуванням  коригування, проведеного  у вересні  2020  року,  а також  копії квитанцій не є достатніми доказами на  підтвердження   заявлених  позовних  вимог  з урахуванням   проведеного позивачем  коригування  на  суму 3 965,55 грн. 
Сплив позовної давності, про  застосування  якої  заявлено  відповідачем, є підставою  для  відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог, а в даному  випадку  суд  дійшов  висновку, що  позовні  вимоги є   необґрунтованими. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
Так як апеляційна скарга задоволенню не підлягає, понесені відповідачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України  апеляційний суд
 
Постановив: 
 
Апеляційну  скаргу Приватного акціонерного  товариства "Акціонерна  компанія "Київводоканал"  залишити без задоволення.
Рішення  Голосіївського  районного  суду  м. Києва  від  03 березня  2021  року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено  22 жовтня  2021  року.
 
Суддя-доповідач:                                                                               Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                                  І. М. Рейнарт
            
                                                                                                             Т. А.  Семенюк