ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/4291/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження м. Дніпрі
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року
у справі № 160/4291/19
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №13606 від 31.08.2018 про відмову у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком з урахуванням заробітної плати для обчислення пенсії, всього стажу, зазначеного у трудовій книжці, та застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни з дати звернення - з 11.10.2017. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2019 у позов задоволено в повному обсязі. Рішення суду  набрало законної сили 17.10.2019.
Позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання щодо зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Доцільність звернення із такою заявою обґрунтована відмовою відповідача виплачувати йому пенсію на визначений банківський рахунок.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Суд виходив з того, що ухвалення додаткового рішення на підставі ч. 1  ст. 252 КАС України  не передбачає розгляд додаткових вимог у вигляді зобов`язання відповідача вчинити додаткові дії, які не були заявлені позивачем під час подання позовної заяви та не вирішувались судом при винесення судового рішення, як це передбачено положеннями  ст. 245 КАС України, додаткове рішення про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити певні дії поза межами судового спору є незаконним.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати ухвалу та ухвалити додаткове рішення про зобов`язання відповідача виплачувати йому пенсію на визначений  банківський рахунок. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано систематичним допущенням відповідачем протиправної поведінки по відношенню до пенсіонерів, яким після виїзду за кордон припинено виплату пенсії та безліччю судових спорів з приводу відновлення прав для її отримання.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено ухвалення додаткового судового рішення.
Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати (ч.1 ст.252 КАС України).
Отже, положеннями КАС України, передбачені випадки, коли суд може ухвалити додаткове судове рішення і ці випадки є вичерпними.
Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» передбачено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Таким чином, правовий інститут додаткового судового рішення розповсюджується тільки на ті позовні вимоги і питання, що заявлені особою під час судового розгляду справи, проте не були вирішені судом.
Із матеріалів справи вбачається, що під час звернення до суду та під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції позивачем не заявлялась вимога про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». 
Судом за результатами розгляду справи прийнято рішення, яким задоволено всі позовні вимоги та вирішені всі питання стосовно порядку виконання судового рішення.
Правовідносини з поставленого позивачем питання виникли між сторонами вже після ухвалення рішення суду від 04.07.2019, яке набрало законної сили 07.10.2019, і полягають в тому, що 18.11.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, згідно якої просив виплачувати пенсію позивачу через банківську установу АТ КБ «ПриватБанк», але листом №23377-24112/Л-01/8-0400/20 від 08.12.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило у виплаті пенсії через банківську установу з посиланням на п.10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596.
Виходячи з наведеного, вказані правовідносини не охоплюються визначеним у цій справі предметом спору, тому не могли досліджуватися в суді першої інстанції під час судового розгляду справи, що виключає можливість для ухвалення додаткового рішення, оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, додаткове судове рішення як невід`ємна складова основного судового рішення не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскарженої ухвали. 
Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення фактично зводяться до незгоди з відмовою в задоволенні частини позовних вимог, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції,  що обставини, на які посилається позивач в заяві, не можуть бути підставами для ухвалення додаткового рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.311, 312, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі № 160/4291/19 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у випадках та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко