ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року	Львів	Справа № 260/3352/20 пров. № А/857/13891/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Глушка І.В., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника апелянта          Пензов С.В.,
представника позивача          Сочка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційними скаргами Закарпатської митниці Держмитслужби та Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року (ухвалене головуючим – суддею Калинич Я.М. о 10 год. 32 хв. у м. Ужгород, повне судове рішення складено 02 липня 2021 року) у справі № 260/3352/20 за адміністративним позовом Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

                                                          ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.08.2020 за № 00000567719, прийняте Закарпатською митницею Держмитслужби, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 нараховано грошове зобов`язання у вигляді сплати ввізного мита у розмірі 71202, 10 грн та штрафні санкції (пеня) у розмірі 17800, 53 грн. 
визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.08.2020 за № 00000577719, прийняте Закарпатською митницею Держмитслужби, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 нараховано грошове зобов`язання за платежем ПДВ у розмірі 14240, 42 грн та штрафні санкції (штрафи) у розмірі 3560, 11 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01.06.2021 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.08.2020 за № 00000567719, прийняте Закарпатською митницею Держмитслужби, згідно з яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано грошове зобов`язання у вигляді сплати ввізного мита у розмірі 71202, 10 грн та штрафні санкції (пеня) у розмірі 17800, 53 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.08.2020 за № 00000577719, прийняте Закарпатською митницею Держмитслужби, згідно з яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано грошове зобов`язання за платежем ПДВ у розмірі 14240, 42 грн та штрафні санкції (штрафи) у розмірі 3560, 11 грн.
11.06.2021 представник позивача подав до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат на професійну правову допомогу в розмірі 13200, 00 грн.
14.06.2021 до суду надійши заперечення від представника відповідача щодо клопотання про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат. У таких вказує, що кількість годин, які зазначені у розрахунку належними та допустимими доказами не доводяться. 
Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 260/3353/20 – задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Держмитслужби на користь позивача судові витрати у розмірі 5100 грн витрат на надання правничої допомоги.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 5100, 00 грн (підготовка та подання позовної заяви до Закарпатського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (2000, 00 грн); підготовка та подання до Закарпатського окружного адміністративного суду відповіді на відзив Закарпатської митниці Держмитслужби (1500, 00 грн); забезпечення участі адвоката Об`єднання у судовому засіданні від 28.04.2021 (800, 00 грн); забезпечення участі адвоката Об`єднання у судовому засіданні від 01.06.2021 (800, 00 грн).
Позивач та відповідач не погодилися з додатковим рішенням суду першої інстанції щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, подали апеляційні скарги.
Так відповідач просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, ненадання вірної оцінки обставинам справи.
В свою чергу позивач просив змінити додаткове рішення виклавши абзац другий резолютивної частини в такій редакції: «Стягнути на користь Фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці Держмитслужби (Україна, 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, будинок 20, код ЄДРПОУ: 43337207) судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 13200, 00 грн». 
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та надав пояснення, просить їхню апеляційну скаргу задовольнити, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції скасувати.
В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача та надав пояснення, просить цю апеляційну скаргу залишити без задоволення, а апеляційну скаргу позивача задовольнити та змінити додаткове судове рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції – без змін, з наступних підстав.
Загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Представник позивача просив в суді першої інстанції стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 13200 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав: 
договір про надання правової (правничої) допомоги від 13.10.2020 за №208/АО; 
звіт про надання АО «Ініціаліс» правової допомоги за договором про надання правової допомоги №208 від 13.10.2020, 
акт приймання-передачі наданих послуг від 01.06.2021; 
розрахунок судових витрат вартості правової допомоги за договором про надання правової допомоги №208/АО від 13.10.2020;
рахунок від 13.10.2021 на 2000,00 грн; 
рахунок від 03.03.2021 на 8400, 00 грн, 
рахунок від 12.05.2021 на 2800, 00 грн, 
квитанцію від 03.03.2021 на суму 8400, 00 грн, 
квитанцію від 12.05.2021 на суму 2800 ,00 грн;
квитанцію від 13.10.2020 на суму 2000, 00 грн.
Відповідно до вказаних платіжних доручень позивач сплатив за надані послуги 13200, 00 грн.
Згідно зі звітом про надання АО «Ініціаліс» правової допомоги за договором про надання правової допомоги №208/АО від 13.10.2020, розмір понесених витрат на надання юридичних послуг в сумі 13200, 00 грн. пов`язаний з такими послугами: підготовка та подання позовної заяви до Закарпатського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (2000, 00 грн); правовий аналіз відзиву Закарпатської митниці Держмитслужби на позовну заяву та пошук релевантної судової практики для підготовки відповіді на відзив (825, 00 грн); підготовка та подання до Закарпатського окружного адміністративного суду відповіді на відзив Закарпатської митниці Держмитслужби (1500, 00 грн); забезпечення участі адвоката Об`єднання у судовому засіданні від 12.02.2021 по судовій справі (за одне засідання незалежно від його тривалості 800, 00 грн); підготовка письмових пояснень по справі з наданням актуальної судової практики у судових справах щодо скасування податкових повідомлень-рішень (1875 ,00 грн); аналіз документів отриманих з поштового відділення ПАТ «Укрпошта» та підготовка та подання до Закарпатського окружного адміністративного суду додаткових пояснень щодо неотримання клієнтом Акту №0034/20/7.7-19/2361600023 від 24.07.2020 та поштової кореспонденції від Закарпатської митниці Держмитслужби (1500, 00 грн); забезпечення участі адвоката Об`єднання у судовому засіданні від 01.03.2021 (800, 00 грн); забезпечення участі адвоката Об`єднання у судовому засіданні від 30.03.2021 (800, 00 грн); забезпечення участі адвоката Об`єднання у судовому засіданні від 28.04.2021 (800, 00 грн); підготовка письмових пояснень щодо правових висновків у аналогічних справах у рішеннях, що набрали законної сили (1500, 00 грн); забезпечення участі адвоката Об`єднання у судовому засіданні від 01.06.2021 (800, 00 грн).
На переконання суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розрахунок правничої допомоги дещо завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477- IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).
Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім цього, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Враховуючи зазначені обставини справи та перелік, наданих адвокатом для позивача послуг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5100 грн, що відповідає складності справи та обсягу наданих позивачу послуг та встановлено судом першої інстанції.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Закарпатської митниці Держмитслужби та Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі № 260/3352/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 05 жовтня 2021 року