ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/8413/19
провадження № К/9901/5526/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Міністерства оборони України 
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Охрімчук І.Г., суддів Смілянця Е.С.,                 Капустинського М.М.)
у справі № 240/8413/19 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, 
третя особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
І. РУХ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
а) визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене п. 6 протоколу комісії Міністерства борони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22.03.2019 № 37 про відмову йому у призначенні одноразової грошової допомоги з огляду на встановлення ІІ групи інвалідності, внаслідок поранення (контузії), пов`язаних із захистом Батьківщини;
б) зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу з огляду на встановлення ІІ групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії, пов`язаних із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме – відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, беручи до уваги раніше виплачені суми одноразової грошової допомоги.
2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 у задоволенні позову відмовлено.
3. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене п. 6 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22.03.2019 № 37 про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення (контузії), пов`язаних із захистом Батьківщини;
- зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаних із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 25.09.2018 відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги.
4. 24.02.2020 Міністерство оборони України засобами поштового зв`язку надіслало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі №240/8413/19, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у періоди: з 01.08.2015 по 22.08.2015, з 19.10.2015 по 10.12.2015, з 21.12.2015 по 10.02.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антирерористичної операції у м. Слов`янськ Донецької області.
6. Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №514967 07.09.2016 позивачу було встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №514967.
7. Разом з тим, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №901146 від 09.11.2016 позивачу з 07.11.2016 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання,  пов`язаного із захистом Батьківщини.
8. Позивачу як інваліду ІІІ групи інвалідності було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 217500,00 грн.
9. У подальшому, відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 09.11.2018 серії 12 ААБ №101656, позивачу з 25.09.2018 було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
10. Згідно з рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного у протоколі від 22.03.2019 №37, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги через відсутність правових підстав для виплати. Вказано, що відповідно до норми абзацу 2 пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"    та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 зміна групи інвалідності у позивача відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.
11. Вважаючи таке рішення відповідача незаконним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
12. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу встановлено вищу групу інвалідності у понад дворічний термін після встановлення первинної інвалідності, що відповідно до вимог Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” виключає його право на отримання одноразової грошової допомоги у збільшеному розмірі.
13. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив, що судом першої інстанції не правильно було обраховано дворічний термін про який суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні. Колегія суддів зазначила, що фактично з дня первинного встановлення інвалідності (07.11.2016) до дня встановлення ІІ групи інвалідності (25.09.2018) не минуло два роки, а тому позивач має право на отримання доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, поранення (контузії), пов`язаних із захистом Батьківщини.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14. Касаційну скаргу мотивовано тим, що позивачу вищу групу інвалідності встановлено через два роки після первинного встановлення інвалідності. Тому він не має права на доплату до одноразової грошової допомоги. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував позиції Верховного Суду, викладені у справах №806/2187/18 та №331/7035/16.
VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з наступного.
16. Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин пункту 4 статті 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №   2011-XII (далі – Закон №2011-XII) та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі – Порядок № 975). 
17. Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
18. Положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.
19. Згодом, Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: “У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється”.
20. Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності. 
21. Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (07.09.2016) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла. 
22. З дня первинного встановлення інвалідності (07.09.2016) до дня встановлення ІІ групи інвалідності (25.09.2018) минуло понад два роки. Відтак, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
23. Суд апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначив, що відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №901146 від 09.11.2016 позивачу з 07.11.2016 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. При цьому було винесено протокольне рішення №341 від 07.11.2016 Військово-лікарської комісії Центрального регіону МО, яким постанова про причинний зв`язок захворювання по свідоцтву про хворобу №760 від 18.08.2016 ВЛК в/ч НОМЕР_1 - скасована. Позивачу як інваліду ІІІ групи інвалідності було встановлено, що захворювання позивача пов`язано із захистом Батьківщини, а не виключно із проходженням військової служби, як було зазначено раніше, та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 217500,00 грн. Таким чином, на переконання апеляційного суду, датою первинного встановлення інвалідності позивачу, що дало право на виплату одноразової грошової допомоги є 07.11.2016.
24. У постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №331/7035/16-а сформовано такий правовий висновок: «зміна (перегляд) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, не скасовує встановлення самої групи інвалідності».
25. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначеного правового висновку.
26. Таким чином у спірних правовідносинах групу інвалідності позивачу вперше встановлено саме 07.09.2016, як вірно встановив суд першої інстанції.
27. Застосування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №№826/7472/18, є помилковим, оскільки правовідносини у зазначеній справі виникли за інших фактичних обставин.
28. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, правильного застосування норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тоді як судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи невірно надано оцінку доказам у справі, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення.
29. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
30. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права, прийнято з дотриманням норм процесуального права, але помилково було скасовано апеляційним судом, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції – скасуванню, з залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 345, 349, 352, 355, 356 КАС України, Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України – задовольнити. 
Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі №240/8413/19 – скасувати.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 у справі №240/8413/19 – залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб