Ухвала
 
19 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 760/29883/19
провадження № 61-11293св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,
 
учасники справи:
позивач - Приватне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» (далі - ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з наданням іншого житлового приміщення.
 
Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року, у задоволенні позову ПрАТ «Трест «Київміськбуд» відмовлено.
 
У липні 2020 року до Верховного Суду від ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та постанову судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Також у липні 2020 року представник ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» подав клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду,   ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» надійшло клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з тим, що справа має значний суспільний інтерес та містить виключну правову проблему, існує очевидна необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики у цій категорії справ.
 
Клопотання мотивовано тим, що відсутній єдиний правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норм Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарних та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого постановою ради Міністрів Української РСР від 26 квітня 1984 року № 189 до юридичних осіб власників приватних будинків житлового фонду (гуртожитків).
 
Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).
 
Частиною п`ятою статті 403 ЦПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 30 жовтня 2018 року у справі № 757/172/16-ц (провадження № 14-475цс18), виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.
 
Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки наведені заявником аргументи у розумінні приписів частини п`ятої статті 403 ЦПК України не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему і необхідність забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а тому в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити. 
 
Наразі сформована єдина правозастосовча практика щодо застосування норм Положення № 189 та Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» у подібних правовідносинах. Відповідні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2019 року у справі № 760/6275/19 (провадження № 61-18989св19), від 18 грудня 2019 року у справі № 760/7956/19 (провадження № 61-20302св19), від 25 травня 2020 року у справі № 760/7979/19 (провадження № 61-3940св20), від 16 лютого 2021 року у справі № 760/6998/19 (провадження № 61-4162св20) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного від 19 грудня 2019 року у справі № 760/7471/19 (провадження №61-17959св19).
 
Підстави для відступлення від правових висновків, викладених у наведених постановах Верховного Суду, відсутні.
 
У клопотанні ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» не зазначено обставини, що по-різному тлумачаться судом касаційної інстанції у справах з подібними правовідносинами, які б свідчили про те, що передача цієї справи до Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
 
Тому у задоволенні клопотання ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» належить відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                      М. М. Русинчук

        Н. О. Антоненко

                                                                                              І. О. Дундар