ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-3358/10  Номер провадження 22-ц/814/2104/21	Головуючий у 1-й інстанції Погрібняк  О.М.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Миргородської О.Л.,

                                                В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст скарги
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із скаргою на дії державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Миргородської О.Л., в якій прохав визнати дії державного виконавця Миргородської О.Л. з обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів – неправомірними та зобов`язати останню усунути порушення, а саме скасувати розрахунок зі сплати аліментів №1079 від 21 лютого 2020 року.
Короткий зміст заяви
25 червня 2021 року на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла сформована 24 червня 2021 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Погрібняк О.М., в якій вказано про недовіру судді по справі, що пов`язано із сумнівами заявника щодо неупередженості та об`єктивності судді.
Короткий зміст судового рішення
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Погрібняк О.М. від розгляду справи №2-3358/10 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Миргородської О.Л. залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_1 до Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України штраф 3 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 6810,00 грн.
Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 у заяві про відвід судді використовує нецензурну лексику, якою лайливо характеризує суддю, що є проявом неповаги до суду й інших учасників судового процесу та є зловживанням заявником його процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданнями цивільного судочинства.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Із ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2021 року не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2021 року.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На думку заявника, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена всупереч процесуальному закону, із порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, без врахування дійсних обставин справи, шляхом вчинення кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі зазначено, що всупереч норм процесуального законодавства суддя підписала електронним цифровим підписом оскаржувану ухвалу не в день її постановлення, що в свою чергу зумовлює неправдиве зазначення дати набрання ухвалою законної сили.
Також вказано, що неповага до суду не є зловживанням процесуальними права та є підставою для відкриття справи про адміністративне правопорушення.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надіслав заяву, в якій прохає розглянути справу за його відсутності. Вимоги апеляційної скарги підтримує та прохає її задовольнити у повному обсязі.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Позиція суду апеляційної інстанції
Щодо заяви
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
В частині третій статті 2 ЦПК України закріплено основні засади (принципи) цивільного судочинства, до яких, в тому числі, відносяться повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Між іншим, частинами третьою, четвертою статті 13 ЦК України передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
Статтею 43 ЦПК України передбачені права та обов`язки учасників справи. 
Так, в пункті 1 частини другої вищевказаної статті закріплено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.
25 червня 2021 року на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла сформована 24 червня 2021 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Погрібняк О.М. 
З аналізу даної заяви вбачається, що вона містить нецензурну лексику, лайливо характеризує суддю та її родину.
В частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року по справі №9901/34/19 викладена правова позиція, відповідно до якої нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.
Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку осіб, які такі дії вчиняють. Ці дії суперечать основним засадами (принципами) судочинства, а також його завданню. З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені відповідною статтею процесуального законодавства.
Крім цього, також статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У підпункті «а» пункту 3 статті 35 Конвенції визначено, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява несумісна з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтована або є зловживанням правом на подання заяви.
Відповідно до положення пункту 4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.
У розумінні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06).
Враховуючи зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді, норми чинного законодавства України та вищевказану практику Великої Палати Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визнання таких дій заявника виявом неповаги до суду та інших учасників процесу та констатацією того, що подання даної заяви є зловживанням ОСОБА_1 його процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватись завданнями цивільного судочинства.
Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Отже, враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що заяву ОСОБА_1 про відвід судді, яка містить в собі нецензурну лексику та образливі і лайливі слова в адресу судді Погрібняк О.М., з урахуванням визнання таких дій зловживанням процесуальними правами, слід залишити без розгляду.
Щодо штрафу
Частиною четвертою статті 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (частина перша статті 143 ЦПК України).
Види заходів процесуального примусу зазначені в частині першій статті 144 ЦПК України: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.
Оскільки судом встановлено зловживання заявником процесуальними правами, наданими йому Конституцією України, ЦПК України, тощо, суд першої інстанції вірно, керуючись положеннями пункту другого частини першої статті 148 ЦПК України, дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 штрафу в сумі 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Що ж стосується доводів особи, яка подала апеляційну скаргу щодо неврахування судом при винесенні оскаржуваного судового рішення його майнового становища, то колегія суддів не бере дане твердження до уваги, адже підставою для визначення суми штрафу слугує саме поведінка заявника та дотримання ним основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Щодо інших доводів апеляційної скарги
Також в апеляційній скарзі зазначено, що всупереч норм процесуального законодавства суддя підписала електронним цифровим підписом оскаржувану ухвалу не в день її постановлення, що в свою чергу зумовлює неправдиве зазначення дати набрання ухвалою законної сили.
Однак даний довід особи, що подала апеляційну скаргу не впливає на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, адже факт підписання ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2021 року електронним цифровим підписом 29 червня 2021 року не свідчить про факт невиготовлення та непідписання оскаржуваного судового рішення в оригіналі, а саме в паперовій формі в зазначену на ній дату.
Що ж стосується доводу заявника про те, що оскаржуване судове рішення виготовлено помічником, а не суддею, то колегією суддів він не береться до уваги, адже відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Разом з тим, доказування не може гуртуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Також слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2021 року – залишити без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги особи, яка подала апеляційну скаргу, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2021 року.

Головуючий                                                                                В.П. Пікуль 

Судді                                                                                        Т.В. Одринська 

О.О. Панченко