УХВАЛА
09 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/10412/20
адміністративне провадження № К/9901/42031/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в справі №380/10412/20 за позовом ОСОБА_1 до заступника міського голови міста Львова з питань житлово-комунального господарства Маруняк Ірини Романівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до заступника міського голови м. Львова з питань житлово-комунального господарства Маруняк Ірини Романівни (далі - заступник міського голови Маруняк І.Р., відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , тертя особа), в якому просив:
- визнати протиправною та протизаконною бездіяльність Львівської міської ради в особі заступника міського голови Маруняк І.Р. через неприйняття до розгляду колективної скарги та заяви і надання своєчасної відповіді особисто на колективну скаргу та заяву щодо протоколу зборів будинку АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати заступника міського голови Маруняк І.Р. надати повну, вичерпну і компетентну відповідь особисто на скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо відновлення порушених прав громадян і споживачів на управління багатоквартирним будинком та скасувати «протокол зборів», котрих не було по будинку АДРЕСА_1 ;
- визнати факт завданої моральної шкоди відповідачем позивачу та третій особі, як скаржникам, через умисне не виконання норм Конституції України, Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян», Закону України №2648-XII від 02.10.1992 «Про інформацію»;
- стягнути з заступника міського голови Маруняк І.Р. завдану моральну шкоду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по три гривні кожному через не надання відповіді особисто на скаргу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність заступника міського голови міста Львова з питань житлово-комунального господарства Маруняк І.Р. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про перенаправлення скарги від 23.09.2020 на розгляд компетентному органу на розгляд порушеного у скарзі питання - Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради;
- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
19 листопада року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від                      22 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в справі №380/10412/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках  -  на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
У цій справі предметом спірних правовідносин є бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернення, зобов`язання вчинити відповідні дії, а також встановлення факту завдання позивачу та третій особі моральної шкоди відповідачем через умисне не виконання норм Конституції України, Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян», Закону України №2648-XII від 02.10.1992 «Про інформацію» та стягнення моральної шкоди на користь позивача та третьої особи.
Отже, суд першої інстанції, урахувавши вимоги статті 12 КАС України правильно відніс справу № 380/10412/20 до справ незначної складності.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник посилається на невідповідність оскаржуваних судових рішень постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 9901/21/19 від 12 листопада 2019 року, а також нормам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини. Стверджує, що оскаржувані судові рішення порушують гарантоване право особи з інвалідністю згідно з нормами статей 9, 21 Конвенції ООН про права осіб з інвалідністю та статей 40, 8, 9, 22-24 Конституції України.
Водночас передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі незначної складності, Судом не встановлені та скаржник на такі не посилається.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, не навів випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Керуючись статтями 12, 328, 330, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в справі №380/10412/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                          С.А. Уханенко