ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/3576/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року в адміністративній справі №160/3576/21 (головуючий суддя першої інстанції Златін С.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 11.03.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 26 лютого 2021 року №5.0-12 про накладення стягнень, передбачених  ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів»  у розмірі 21846,29 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вказана постанова є протиправною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства України та з перевищенням службових повноважень.  Спірна постанова була винесена 26.02.2021 року до закінчення строку наданого позивачу для усунення порушень, зазначених в акті №242 від                        19.02.2021 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня                  2021 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 26 лютого 2021 року №5.0-12 про накладення стягнень, передбачених  статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів»  у розмірі 21846,29 грн..
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Під час проведення планової перевірки виявлена у продажу продукція, на який відсутня необхідна, доступна, своєчасна інформація що забезпечує можливість споживачу свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару. Акт №242 від 19.02.2021 року складений за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) із зазначенням вищевказаних встановлених порушень, підписаний в той же день керуючою магазином Зіяєва Ф.Р. (представником позивача за довіреністю) Головним управлінням також письмово повідомлено позивача, що 26.02.2021 року в ГУ за адресою: м. Харків, пр. Науки, 40, 6 поверх, буде розглядатися питання про накладення штрафу за  ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».  В акті перевірки представник позивача зазначила, що з викладеним в акті не згодна, письмові заперечення будуть надані у встановленому законодавством України строк. 26.02.2021 Головним управлінням було отримано заперечення до акту перевірки, що свідчить про відсутність у позивача наміру виправляти зазначені в акті порушення з моменту його підписання. Повідомлень позивача про усунення порушень зазначених в акті перевірки управління не отримувало. 

Позивач надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказі в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне. 
В період з 08 лютого 2021 по 19 лютого 2021 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області проведено планову перевірку магазину «PROSTOR» (ТОВ «Стиль Д»), розташованого за адресою: м.Харків, вул.Сумська, 43, з питань додержання вимог законодавства про захист прав споживачів, за результатами якої 19.01.2021 року складено акт №242 (а.с.10-32). 
Під час перевірки встановлено порушення окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів», Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами.
Позивач подав заперечення №2749-ЮД від 24.02.2021 року на акт перевірки                    (а.с.33-37).
На підставі вказаного вище акта перевірки відповідачем 26.02.2021 року винесено припис №242 про виконання законних вимог щодо усунення порушень законодавства про захист прав споживачів, яким зобов`язано позивача здійснити заходи щодо усунення порушень, які зазначені в акті перевірки №242, а саме: привести у відповідність продукцію, зазначену в акті перевірки від 19.02.2021 року №242  та забезпечити інформацію про продукцію також знижки, акції та ціни відповідно до діючого законодавства України, у магазині  та повідомити державний орган з питань захисту прав споживачів письмово про виконання припису (з відповідними документальними підтвердженнями), в строк до 26.03.2021 року, за адресою: м.Харків, пр-т.Науки, буд.40,6 поверх (а.с.38-39).
26.02.2021 року Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області прийняло постанову №5.0-12 про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої застосовано штраф у розмірі 21846,29 грн. (а.с.6-7). 
Згідно постанови позивач притягнутий до відповідальності за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Не погодившись з постановою відповідача, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що незважаючи на наданий позивачу строк для усунення порушень, зазначених у акті перевірки №242, відповідачем було винесено оскаржувану постанову, чим було порушено Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів та безпідставно застосовано до ТОВ «Стиль Д» санкції у вигляді накладення стягнення в розмірі 21846,29 грн.. Позивачем виконано в повному обсязі та у встановлений строк припис відповідача про усунення виявлених порушень, про що повідомлено відповідача листом від 23.03.2021 року № 2841-ЮД, який отримано відповідачем                      25.03.2021 року.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, колегія суддів зазначає про наступне.
Відповідно до ч.3  ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів»  захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.
Згідно із пп.6 п.4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого  постановою КМУ від                      02.09.2015 року №667, Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння): перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг.
Пунктом 1 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 21.07.2017 року №579 визначено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області є територіальним органом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються  Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Згідно частини 1  статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів»  споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). 
Також частиною 1  статі 15 Закону України «Про захист прав споживачів»  передбачений перелік обов`язкової інформації про продукцію, зокрема: відомості про умови зберігання, гарантійні зобов`язання виробника (виконавця), правила та умови ефективного і безпечного використання продукції, найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів»  інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.
Пунктом 14 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених  наказом Міністерства економіки України №104 від 19.04.2007 року, передбачено, що забороняється продаж товарів, що не мають відповідного маркування, належного товарного вигляду, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, строк придатності яких минув, а також тих, що надійшли без документів, передбачених законодавством, зокрема, які засвідчують їх якість та безпеку.
Відповідно до пункту 21  Постанови КМУ від 15.06.2006 року №833 «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів»  суб`єкт господарювання зобов`язаний: надавати споживачеві (покупцеві) у доступній формі необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари.
Акт перевірки №242 від 19.02.2021 року містить детальний опис виявлених під час перевірки порушень вимог законодавства:
-п.6 ч.1 ст.15, ч.4 п.2 п.3 ст.5, ч.6 ст.15, п.2 ст.6, ч.4 ст.17, п.4 ч.2 ст19, абз.2 п.10 ст.19, п.1ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», 
-п.21, п.17 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, 
-п.14 розділ 1, абз.6 п.15 розділ 1, п.13 гл.6 розділ 2 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами. 
Під час перевірки проводилась фотофіксація виявлених порушень, про що зазначено в акті перевірки та позивачем не заперечується (а.с.89-93).
На підставі акта перевірки відповідачем 26.02.2021 року винесено припис №242 про виконання законних вимог щодо усунення порушень законодавства про захист прав споживачів, яким зобов`язано позивача здійснити заходи щодо усунення порушень, які зазначені в акті перевірки №242.
Посилання позивача на те, що акт перевірки не містить детального опису виявлених порушень, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим, оскільки таке посилання протирічить посиланням самого ж позивача про те, що ним виконано припис ГУ Держпродспоживслужби №242 від 26.02.2021 року та усунуто порушення законодавства про захист прав споживачів, які зазначені в акті перевірки №242 від 19.02.2021 року.
Вказане свідчить як про наявність під час проведення перевірки порушень позивачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», так і про їх детальний опис в акті перевірки, оскільки без такого опису порушень, виконання припису позивачем не було б можливим.
Зазначені обставини позивачем не спростовані.
Апеляційний суд вважає, що відповідачем у відповідності до ч.6 ст.7 Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в акті перевірки здійснений детальний опис виявлених порушень з посиланням на відповідні вимоги законодавства, що спростовує доводи позивача, викладені в позовній заяві.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого  постановою Кабінету міністрів України від 17.08.2002 року №1177, в редакції Постанови КМ №239 від                    10.03.2017 року (далі по тексту - Постанова КМУ №1177), рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.
Згідно із пунктом 2 Постанови №1177 на суб`єктів господарювання накладається стягнення у вигляді штрафу відповідно до статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час спірних правовідносин) у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію або продавця (у випадках, визначених  Законом України  «Про електронну комерцію») - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
26.02.2021 року Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області прийняло постанову №5.0-12 про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої до позивача застосовано штраф у розмірі 21846,29 грн. (а.с.6-7). 
Згідно тексту постанови позивач притягнутий до відповідальності за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію.
Посилання позивача, з якими погодився суд першої інстанції, що позивач притягнутий до відповідальності невиконання або несвоєчасне виконання припису (що передбачено п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів») є необґрунтованим та безпідставним, оскільки постанова про накладення штрафу не містить такого порушення.
Таким чином, оскаржувана постанова відповідача не пов`язана з невиконанням або несвоєчасним виконанням позивачем припису. Відповідальність за такі дії (бездіяльність) передбачена іншим пунктом ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», який в даному випадку відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови не застосовував.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції постався на пункт 11  статті 7 Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою  передбачено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
Проте, таке посилання в даному випадку є помилковим, оскільки постанова про накладення штрафу, яка є предметом даного позову, не є розпорядчим документом про усунення порушень в розумінні статті 7  Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Крім того, Закон України «Про захист прав споживачів», як і стаття 23 вказаного Закону, яким передбачено відповідальність суб`єктів господарювання за порушення законодавства про захист прав споживачів, не передбачають будь-яких виключень щодо застосування вказаних в них санкцій.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень відповідачем норм Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Закону України «Про захист прав споживачів» та «Порядку накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів» під час призначення та проведення перевірки, а також прийняття оскаржуваної постанови.
Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року в адміністративній справі №160/3576/21 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня                   2021 року в адміністративній справі №160/3576/21 скасувати.
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д» до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак