Дата документу 30.11.2021 Справа № 331/1054/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 331/1054/21 
Провадження №22-ц/807/2997/21 
Головуючий в 1-й інстанції – Скользнєва Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року                                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С. В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	
секретар	Остащенко О.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гришина Станіслава Володимировича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2021 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст ухвали складено 29 червня 2021 року) у справі за скаргою Енергодарського міського голови Орлова Дмитра Олеговича в особі представника – адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни на рішення, дії державного виконавця, заінтересовані особи – головний державний виконавець відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінов Ігор Вікторович, ОСОБА_1 , комунальне підприємство «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради,- 

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Енергодарський міський голова Орлов Д.О. в особі представника – адвоката Вишнякової І.О., в порядку статті 447 ЦПК України, звернувся до суду зі скаргою, яку в подальшому, а саме 7 червня 2021 року уточнив, із залученням до участі в справі в якості заінтересованих осіб - головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінова І.В. (далі державний виконавець), ОСОБА_1 , комунальне підприємство «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради (далі КП «Тепловодоканал» ЕМР) , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, за результатами розгляду якої просив:
- визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінова І.В. про відкриття виконавчого провадження № 65500194 від 19 травня 2021 року;
- визнати неправомірною та скасувати вимогу державного виконавця від 26 травня 2021 року № 40901.03.1 у виконавчому провадженні № 65500194 від 19 травня 2021 року.
Скаргу обґрунтовано тим, що 19.05.2021 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінова І.В. відкрито виконавче провадження №65500194 про примусове виконання виконавчого листа № 331/1054/21 від 19.05.2021 року, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя (далі виконавчий лист, виконавчий документ). Заявник вважає прийняту державним виконавцем постанову такою, що суперечить нормам чинного законодавства з огляду на таке. По-перше, наданий суду виконавчий документ не відповідав вимогам пунктів 3,4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим державний виконавець у відповідності до вимог пункту 6 ч.4 ст.4 Закону України « Про виконавче провадження» зобов`язаний був повернути його стягувачу. По-друге, виходячи із резолютивної частини рішення, на підставі якого було видано виконавчий лист № 331/1054/21, суд не визначив ким саме з відповідачів підлягає поновленню на посаді ОСОБА_1 та не поклав обов`язок щодо виконання рішення на конкретну особу, у зв`язку з чим виданим виконавчим листом не було визначено боржника у виконавчому провадженні. По-третє, в рішенні суду не вказано дію, яка має зобов`язальний характер, а тому виконання даного судового рішення не передбачає застосування заходів його примусового виконання. 

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2021 року, скаргу Енергодарського міського голови Орлова Дмитра Олеговича (адреса: Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Курчатова, буд.11) в особі представника – адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни (адреса: АДРЕСА_1 ), задоволено частково.
Визнано неправомірною та скасовано Вимогу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінова Ігоря Вікторович (адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.164) № 40901.03.1 від 26.05.2021 року у виконавчому провадженні № 65500194 від 19 травня 2021 року.
В іншій частині скарги у задоволенні відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гришина Станіслава Володимировича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати в частині задоволення вимог скарги та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог скарги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що обов`язок по виконанню рішення про поновлення ОСОБА_1 , на посаді директора КП «ТВР» ЕМР покладено не лише на Енергодарського міського голову Орлова Д.О., а й на особу, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Енергодарський міський голова Орлов Дмитро Олегович в особі представника адвоката Вишнякової І.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. 

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2021 року по справі № 331/1054/21 (провадження № 2/331/1053/2021), в тому числі було поновлено ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради ( а.с.13-21).

19 травня 2021 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 331/1054/21 про допущення негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради (Боржник: Енергодарський міський голова Орлов Дмитро Олегович; Стягувач: ОСОБА_1 ) ( а.с.55).

19 травня 2021 року із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 331/1054/21 виданого 19.05.20221 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) ( а.с.53).

19 травня 2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Косіновим І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65500194 з примусового виконання виконавчого листа № 331/1054/21 виданого 19.05.20221 року Жовтневим районним судом про допущення негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради ( а.с.55).

Надалі, Вимогою державного виконавця Косінова І.В. від 26 травня 2021 р. у даному виконавчому провадженні було зобов`язано Енергодарського міського голову ОСОБА_2 (або особу, яка виконує його посадові обов`язки) в строк до 31 травня 2021 р. виконати вимоги вищезазначеного документа в повному обсязі шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради ( а.с.10-12).

Задовольняючи вимоги скарги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні законні підстав для задоволення вимоги заявника про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 65500194 від 19 травня 2021 року, оскільки доводи заявника про те, що державний виконавець Косінов І.В. самостійно визначив боржника – Енергодарського міського голову Орлова Д.О., що є, як на думку заявника, підставою для визнання неправомірною постанови державного виконавця Косінова І.В. про відкриття виконавчого провадження № 65500194, є помилковими, оскільки данні про боржника містилися у виконавчому документі, виданому судом. Постановою про відкриття виконавчого провадження було чітко зазначено, що боржником у провадженні є Енергодарський міський голова Орлов Дмитро Олегович, тому вимога про поновлення на посаді особою, яка виконує його посадові обов`язки є такою, що суперечить не тільки змісту вказаної вище постанови, а і судовому рішенню, відповідно вказаною вище вимогою державний виконавець вийшов за межі рішення суду та самостійно розширив коло боржників.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в рамках дотримання норм процесуального та матеріального права, щодо визнання неправомірною та скасування вимоги головного державного виконавця № 40901.03.1 від 26.05.2021 року у виконавчому провадженні № 65500194 від 19 травня 2021 року.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За вимогами ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вимогами ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 

Згідно ч.1 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Вимогою державного виконавця Косінова І.В. від 26 травня 2021 р. у даному виконавчому провадженні було зобов`язано Енергодарського міського голову ОСОБА_2 (або особу, яка виконує його посадові обов`язки) в строк до 31 травня 2021 р. виконати вимоги вищезазначеного документа в повному обсязі шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді директора комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради ( а.с.10-12).

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України").

Державний виконавець зазначаючи у вимозі зобов`язання Енергодарському міському голові Орлову Д.О. (або особі, яка виконує його посадові обов`язки), враховуючи, що ОСОБА_2 виступає у якості боржника не як фізична особа, а як посадова особа не допустив розширення кола боржників відповідно до судового рішення, а забезпечив поновлення трудових прав стягувача на випадок виконання обов`язків міського голови по виконанню судового рішення іншою уповноваженою особою відмінною від ОСОБА_2 , однак наділеною відповідними повноваженнями. 

За таких обставин державний виконавець діяв відповідно до закону в межах своїх повноважень.

Крім того, слід зазначити, що однією із підстав задоволення скарги на дії державного виконавця є встановлення факту порушення права заявника, між тим в даній справі не за текстом скарги не за матеріалами справи не встановлено, що вимогою державного виконавця порушено права Енергодарського міського голови Орлова Дмитра Олеговича.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині, що оскаржується з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог скарги.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гришина Станіслава Володимировича - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2021 року у цій справі скасувати в частині задоволення вимог скарги та прийняти в цій частині нову постанову, за якою:

«У задоволенні скарги Енергодарського міського голови Орлова Дмитра Олеговича в особі представника – адвоката Вишнякової Ірини Олександрівни на рішення, дії державного виконавця, заінтересовані особи – головний державний виконавець відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Косінов Ігор Вікторович,  ОСОБА_1 , комунальне підприємство «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради - відмовити».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 1 грудня 2021 року.

Судді:                                                                С. В. Кухар

                                                               О. В. Крилова

О. З. Поляков