ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 р.	Справа № 642/4885/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Бородіна О.В., вул. Полтавський шлях, 20, м. Харків, Харківська, 61052 по справі № 642/4885/21
за позовом        ОСОБА_1  
до       Управління патрульної поліції  в Харківській області Департаменту патрульної поліції                
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
26 липня 2021 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАН №4498584 від 17.07.2021 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від  13.09.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.
Позивач,  не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.
Позивачем подано заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 17.07.2021 року інспектором роти №3 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Анадрузьським Р.О. винесено постанову серії ЕАН №4498584 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з оскаржуваною постановою, 17.07.2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1ст.122 КУпАП, а саме що він 17.07.2021 об 09:53 год. по вул. Полтавський Шлях, 209А в м.Харкові керував транспортним засобом ЗАЗ ТF698К, номерний знак НОМЕР_1 рухався в населеному пункті м.Харків зі швидкістю 76 км/год., перевищив обмеження швидкості в населеному пункті на 26 км/год., швидкість руху вимірювалася приладом TruCAM ТС000706, чим порушив п. 12.4ПДРУкраїни - порушення швидкісного режиму в населених пунктах(дозволена швидкість 50 км/год)., за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1ст. 122 КУпАП.
Не погодившись із зазначеною постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП є правомірною.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).
Так, відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно із п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до ч.1ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі Інструкція № 1395)
Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Приписами ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до підпункту 9 частини 1статті 31 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1статті 40 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи диск з відеозаписом та роздруківку фото з лазерного вимірювача швидкості TruCAM ТС000706.
У свою чергу, колегія суддів зазначає, що згідно з свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/21367, яке чинне до 16.02.2022 вказано відомості щодо лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20  №ТС000706. Однак, у постанові серії ЕАН №4498584 від 17.07.2021 про накладення адміністративного стягнення та у роздруківці фото з лазерного вимірювача швидкості зазначено не повну назву приладу. 
Оскільки у спірній постанові зазначено, що вимірювання швидкості здійснювалось TruCAM ТС000706, а свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/21367 містить відомості щодо іншого номеру приладу TruCAM LTI 20/20  №ТС000706, зазначене не може слугувати належним і допустимими доказом для доведення вини ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху та правомірності винесення поліцейським спірної постанови.
          Крім того, у оскарженій постанові не вірно вказано місце проживання позивача, а саме номер квартири АДРЕСА_1 , замість вірного 59, що підтверджується копією паспорта з відміткою про зареєстроване місце проживання.
          Так, згідно з положеннями статті 283 КУпАП, постанова повинна містити серед іншого відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування. 
          Дослідивши надану до суду роздруківку фото з лазерного вимірювача швидкості TruCAM, колегія суддів зазначає, що фотознімок, який містить приціл цього вимірювача поганої якості. З нього не можливо встановити чи перевищення швидкості відбулося саме транспортним засобом ЗАЗ ТF698К, номерний знак НОМЕР_1 за керуванням позивача (а.с.31).
Також, наданий до суду відеозапис також не містить відомостей щодо перевищення швидкості транспортним засобом та, як наслідок, порушення позивачем 12.4 Правил дорожнього руху.
За наведених обставин слід зазначити про відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано.
З огляду на викладене, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4498584 від 17.07.2021 прийнята з порушеннями вимог КпАП України, є безпідставною та необґрунтованою.
          Разом з тим, на час розгляду справи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. Так, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення  закриттю.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Згідно з ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції  неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи,  що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню,  з прийняттям постанови про задоволення позову.
          Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1    задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.09.2021 по справі № 642/4885/21  скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1  задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАН № 4498584 від 17.07.2021 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 340 грн.
Справу про адміністративне правопорушення – закрити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова