Справа № 456/2628/21                                        Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л. Провадження № 22-ц/811/3103/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Стрийводоканал» на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі судді Бучківської В.Л. від 27 липня 2021 року у справі за заявою Комунального підприємства «Стрийводоканал» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 , -
в с т а н о в и л а : 
ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 липня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Стрийводоканал» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 .
Дану ухвалу суду оскаржило КП «Стрийводоканал».
В апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Вважають відмову незаконною та необґрунтованою. Не погоджуються з висновкам суду про те, що стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2015 року по 01.04.2021 року знаходиться поза межами трирічного строку подання до суду заяви про видачу судового наказу. Зазначають, що 23.01.2020 року між КП «Стрийводоканал» та ОСОБА_1 було укладено договір №07 про реструктуризацію заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, які підприємство надавало в квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Споживач не виконував взяті на себе зобов`язання передбачені договором, тому КП «Стрийводоканал» звернулося до суду про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення. Зазначають, що є всі підстави вважати, що підписаний боржником Договір реструктуризації є дією, що свідчить про визнання останнім свого боргу, а відтак термін позовної давності було перервано.
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів заяви про видачу судового наказу, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст.120, ч.1 ст.160, п.5 ч.1 ст. 165, ст.256, ч.1 ст.257 ЦПК України, та відмовляючи у видачі судового наказу, виходив з того, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2015 по 01.04.2021, що знаходиться поза межами трирічного строку подання до суду заяви про видачу судового наказу. Враховуючи вимоги норм ЦПК України, та з огляду на те, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тому суд вважав, що у видачі судового наказу слід відмовити.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.
1.06.2021 КП «Стрийводоканал» звернулося у суд із заявою до боржника ОСОБА_1 , у якій просили:
?видати судовий наказ про стягнення з боржника на їхню користь заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 15362,82 грн. та судовий збір в розмірі 227 грн. 
       В обґрунтування заяви зазначали, що споживач користувався наданими послугами, які надавалися підприємством, але плату вносив несвоєчасно або не в повному обсязі, внаслідок чого станом на січень 2020 року утворилась заборгованість, яка склала 15 169,71 грн. У зв`язку з утвореною заборгованістю за надані житлово-комунальні послуги, та неможливість їх погасити, 23.01.2020 року споживач звернувся до Начальника КП «Стрийводоканал» з заявою про реструктуризацію заборгованості терміном на 36 місяців. Однак, згідно виписки особового рахунку № НОМЕР_1 , споживач не виконував взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого заборгованість поступово збільшується та станом на 01.05.2021 року складає 15362,82 грн. 
Наказне провадження – це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ "Наказне провадження" ЦПК України (статті 160-173).
Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Згідно п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.
Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Відповідно до ч.1 ст.257, ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
       З матеріалів справи вбачається, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, – заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.01.2015 по 01.04.2021 року.
Заяву про видачу судового наказу подано до суду 01.06.2021, отже частина вимог про стягнення заборгованості виходить за межі трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, що, як вірно вказав суд першої інстанції, за змістом п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.
При цьому вказаний строк має обраховуватись як період часу, що становить три роки до подачі заяви до суду, що вбачається із системного аналізу змісту ст. ст. 256, 257 та 261 ЦК України.
Доводи апелянта про те, що між ними та боржником ОСОБА_1 23.01.2020 року було укладено Договір №7 про реструктуризацію заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення свідчить про визнання боржником свого боргу, а відтак термін позовної давності було перервано, колегія суддів відхиляє, оскільки вимоги заяви про видачу судового наказу поширюються на стягнення сум, які виникли як заборгованість у період часу, що виходить за межі позовної давності.
Дійсно, Цивільний кодекс України містить положення щодо переривання перебігу строків позовної давності та можливості її застосування.
Однак, встановлення даних обставин виходить за межі інституту наказаного провадження. Так, стаття 165 ЦПК України не містить вимог щодо з`ясування судом обставин переривання строку позовної давності.
Колегія суддів вважає, що пропуск строку позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
Більш того, за приписами ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.
Таким чином, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не позбавляє заявника права звернутися з такими самими вимогами в порядку позовного провадження, та відповідно доводити факт переривання строку позовної давності, у разі подання боржником заяви про застосування строку позовної давності.
Відтак, доводи скарги є необґрунтованими, а скарга відповідно безпідставною, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу Комунального підприємства «Стрийводоканал» залишити без задоволення.
       Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 липня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2021 року.

Головуючий :                  Я.А. Левик 
       Судді:                  Р.В. Савуляк
                                                                                        М.М. Шандра