УХВАЛА
5 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 1-12/2003
провадження № 13-177зво21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,  
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,   ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,  ОСОБА_16 
розглянула заяву засудженого ОСОБА_17  про перегляд за  виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2003 року та ухвали Верховного Суду України від 11 листопада 2003 року і
встановила:
Як убачається з матеріалів провадження за заявою, вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2003 року, залишеним без зміни 11 листопада 2003 року Верховним Судом України, ОСОБА_17 було засуджено за пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. 
Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021, засуджений ОСОБА_17 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі – Велика Палата) із заявою про перегляд згаданих вироку й ухвали за  виключними обставинами. На переконання заявника, визнання неконституційними окремих положень статей 81, 82 КК є підставою для заміни призначеного йому довічного ув`язнення на позбавлення волі в межах відбутого строку.
Велика Палата, перевіривши подану заяву, дійшла висновку, що у відкритті провадження за нею належить відмовити з огляду на таке.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК установлення неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних норм при вирішенні конкретної справи. Разом із  цим у силу приписів ч. 5 ст. 33 вказаного Кодексу кримінальне провадження за виключними обставинами здійснюється Великою Палатою з підстави, визначеної п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК (установлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом). 
Конституційний Суд України рішенням свого Другого сенату від 16 вересня 2021  року № 6-р(ІІ)/2021 визнав такими, що не відповідають Основному Закону України, положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК через неможливість їх застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі. Верховну Раду України було зобов`язано невідкладно привести вказані статті КК у відповідність до Конституції України, законодавчо унормувати порядок заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.
Отже, виконання приписів Конституційного Суду України, відображених у рішенні, на яке посилається засуджений, насамперед повинно бути здійснено шляхом унесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид заходу примусу, як довічне позбавлення волі. 
Крім того, відповідно до положень розділу VIII КПК питання про умовно-дострокове звільнення осіб від відбування призначеного покарання та заміна його невідбутої частини більш м`яким вирішуються під час виконання вироку в  порядку ст. 539 КПК, тобто місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. 
З огляду на викладене Велика Палата не має правових підстав для перегляду за виключними обставинами оспорюваних судових рішень. 
Таким чином, у відкритті провадження за зверненням засудженого ОСОБА_17 слід відмовити, а заяву – повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
постановила:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_17  про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2003 року та ухвали Верховного Суду України від 11 листопада 2003 року.
Заяву ОСОБА_17 з усіма доданими матеріалами повернути особі, яка їх подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      ОСОБА_1 
Судді: 
ОСОБА_2                                           ОСОБА_10 
ОСОБА_3                                          ОСОБА_11 
ОСОБА_4                                               ОСОБА_12 
ОСОБА_5                                                 ОСОБА_13 
ОСОБА_6                                        ОСОБА_14 
ОСОБА_7                                             ОСОБА_15 
ОСОБА_8                                         ОСОБА_16 
ОСОБА_9