ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 жовтня 2021 року           справа №200/10859/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів  Геращенка І.В., Компанієць І.Д.,   розглянув   в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 р.  у справі  № 200/10859/21 (головуючий І інстанції суддя Аляб`єв І.Г.)   за позовом    ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві   про  визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

                                          ВСТАНОВИВ:

26.08.2021   ОСОБА_1  (далі - позивач) звернувся  до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві  (далі  -  відповідач),   в якій   просив  визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо відмови  йому у перерахунку його пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України  від 13.07.2021 № 22/6-3405 про новий розмір його грошового забезпечення станом на 19.11.2019;  зобов`язати відповідача згідно з ч. 18 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» невідкладно здійснити   йому з 01.12.2019 перерахунок та виплату його основного розміру пенсії без обмеження його максимальним розміром на підставі довідки Міністерства внутрішніх справ України  від 13.07.2021 № 22/6-3405 про новий розмір його грошового забезпечення станом на 19.11.2019 (а.с. 1-2).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року     справу № 200/10859/21  передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва (а.с. 15-16).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції,  позивач подав апеляційну скаргу, в якій  просив  скасувати ухвалу суду першої інстанції від 30 серпня 2021  і направити справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду   (а.с. 19-20).
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що відповідно до п. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи - позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. 
Згідно з ч. 2 цієї статті у разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.
Тобто, вважає, що наведеною нормою визначена альтернативна територіальна підсудність за вибором позивача. Крім того, вільне обрання місця проживання (перебування) є правом позивача.
Зазначає, що місцем його реєстрації є м. Донецьк, тому він має право на вибір адміністративного суду, до якого звернутися за захистом свого порушеного права за одним із зареєстрованих у встановленому законом порядку місць проживання.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.  
Приписами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України занотовано: суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
За змістом ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Унормуванням ч. 1 ст. 25 КАС України  визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням  відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що місцем проживання (перебування, знаходження) позивача є м. Київ, що підтверджує довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 01.06.2016  року  за  № 3009-12761  (а.с.12).
Позовні вимоги також заявлені до відповідача, місцем  знаходження якого є місто Київ, і безпосередньо у якого позивач перебуває на обліку.
Позивач не позбавлений права скористатися належною правовою допомогою як внутрішньо переміщена особа у м. Києві.
Дійсно,  в ст. 3 Законі України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382) надано поняття таким термінам:
свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;
вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;
місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;
місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
З урахуванням правового визначення вищенаведених понять суд відзначає, що позивач дійсно скористався положеннями  Закону  № 1382. Але довід  позивача щодо  вільного вибору місця проживання  не може бути прийнятним для вирішення питання  розгляду цієї справи належним судом з огляду на  положення  статті 6 Закону  № 1382, яка передбачає, що громадянин України зобов`язаний протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Як вже зазначалось раніше, позивач має статус внутрішньо переміщеної особи і його дії регламентуються в тому числі і законом "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"  (Закон № 1706).
Стаття 4  Закону № 1706 передбачає:  "Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону".
У частині 1 статті 5 Закону № 1706 занотовано, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо)".
За приписами частини 3  ст. 7  Закону № 1707 громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
З огляду на викладене, позовна заява   ОСОБА_1  підлягає розгляду Окружним адміністративним судом м Києва.
Приписами  п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України  встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо: при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Питання про передачу адміністративної справи, крім випадків, визначених пунктами 4-6 частини першої цієї статті, розглядається судом у порядку письмового провадження або, за ініціативою суду, в судовому засіданні. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.
Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення (ч. 5, 8 ст. 29 КАС України).
Правилами ч. 1 ст. 30 КАС України закріплено: спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.
Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (ч. 2 ст. 30 КАС України).
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що необхідним є передача справи на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні питання не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Згідно п. 1 ч. 1  ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції  правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм  процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги  та  скасування  ухвали  суду  не  вбачається.
Керуючись ст. ст.  308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,      

                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну  скаргу   ОСОБА_1  на ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 р.    -  залишити без задоволення.
Ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 р.  у справі  № 200/10859/21    -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирзає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  
Повне судове рішення  складено  20  жовтня  2021 року.

Головуючий    суддя                                                                                   Г.М. Міронова                                            

Судді                                                                                                            І.В. Геращенко              

                                                                                                                    І.Д. Компанієць