Ухвала
 
06 грудня 2021  року
м. Київ
справа № 522/16737/17
провадження № 61-18695ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гайса Андрій Михайлович, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 рокута постанову Одеського апеляційного суду 
від 23 вересня 2021 року у справі позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та усунення перешкод у користуванні майном, визнання частково недійсною приватизації житла, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2017 року  ОСОБА_1 звернуласядо суду з позовом до 
 ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та усунення перешкод у користуванні майном (справа № 522/16737/17).
Протокольною ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 
від 17 травня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 та змінено відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача - ОСОБА_3 .
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсною приватизації житла, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу (справа № 522/14976/18).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року об`єднано в одне провадження справи № 522/16737/17 за позовом 
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та усунення перешкод в користуванні майном та № 522/14976/18 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частково недійсною приватизації житла та визнання частково недійсним договору купівлі-продажу. Присвоєно об`єднаній цивільній справі № 522/16737/17.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від  23 вересня 2021 року апеляційну скаргу   ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 року залишено без змін. 
10 листопада 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гайса А. М., звернуласяіз касаційною скаргоюна рішення Приморського районного суду 
м. Одеси від 12 грудня 2019 рокута постанову Одеського апеляційного суду 
від  23 вересня 2021 року.
Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
У клопотанні, яке містить касаційна скарга, заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки у судовому засіданні була проголошена лише вступна та резолютивна частини постанови Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року. Копію оскаржуваного судового рішення отримано 11 жовтня 2021 року представником   ОСОБА_1   - адвокатом Гайсою А. М. 
На підтвердження наведеної обставини надано копію заяви від 05 жовтня 
2021 року, адресовану Одеському апеляційному суду, щодо отримання копії оскаржуваної постанови від 23 вересня 2021 року, з відміткою про отримання ОСОБА_4 11 жовтня 2021 року. 
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення копії цього судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, заявником не надано.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Одеського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року складено 
04 жовтня 2021 року, а оприлюднено 11 жовтня 2021 року. 
За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
З урахуванням наведеного заявник має надати відповідну довідку суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інші належні докази в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. 
Крім того, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
Касаційна скарга  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гайса А. М., не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргуОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат 
Гайса Андрій Михайлович, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2019 рокута постанову Одеського апеляційного суду 
від  23 вересня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк