УХВАЛА

04 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 640/22682/19
адміністративне провадження № К/9901/39777/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду     Чумаченко Т.А.
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві 
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2020 року 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року 
у справі №640/22682/19
за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Фірма Мавро» 
до Головного управління ДПС у м. Києві 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

02 листопада 2021 року на адресу Верховного Суду вшосте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року  у справі №640/22682/19.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 4 частини другої   статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною четвертою     статті 328 КАС України     підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою     статті 353 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржником зазначено ,зокрема, пункт    1 частини 4    статті 328 КАС України    з посиланням на не застосування судами попередніх інстанцій висновків викладених у постановах Верховного Суду: від                       14 травня 2019 року у справі №826/10711/14, від 05 травня 2020 у справі №826/14426/16,  від 23 жовтня 2020 року у справі №826/10616/17, від 21 січня              2020 року у справі №826/9569/18, від 03 листопада 2020 року у справі №826/10122/17.

Разом з тим, скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду пов`язану з критеріями оцінки доказів та висновками здійсненими за результатами їх дослідження.

Наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справ, установлених судами, тому посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, є безпідставними.            

Водночас у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду. Скаржник повинен зазначити висновок щодо застосування якої норми права в ній викладено, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Також скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 4 частини                         4 статті    328 КАС Укаїни.

Разом з тим, посилання як на підставу касаційного оскарження на пункт 4 частини четвертої   статті 328 КАС України містить лише її цитування - судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 КАС України. В подальшому у касаційній скарзі не міститься посилання на жодний з пунктів частин другої та/або третьої     статті 353 КАС України, а вимогами касаційної скарги є ненаправлення справи на новий розгляд (як це передбачено статтею                353 КАС України), а скасування рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду і ухвалення нового рішення про відмову в позові, що передбачено     статтею 351 КАС України.

Вшосте подана касаційна скарга так і не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом в ухвалах від 18 червня 2021 року, від 20 липня 2021 року, від            04 серпня 2021 року, 08 вересня 2021 року, від 06 листопада 2021 року, додаткових обґрунтувань не містить. Скарга повністю дублює зміст попередньо поданих касаційних скарг.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені     статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до  КАС України  змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених     статтею          330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві  підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей     328,     330,     332,     359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі №640/22682/19 -   повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному     статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Т.А. Чумаченко