УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

29 жовтня 2021 року 

м. Київ
справа № 620/1693/20
адміністративне провадження № К/9901/38116/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Коваленко Н.В.,

перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року (колегія у складі суддів Єгорової Н.М., Сорочка Є.О., Федотова І.В.)
у справі № 620/1693/20
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 
про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії. 

УСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області; відповідач), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:
- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років за заявою від 18.03.2020;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити, нараховувати та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ) в розмірі 90 % суми щомісячного заробітку, без обмеження граничного розміру з урахуванням середньомісячної суми виплат відповідно до довідки прокуратури Чернігівської області від 27.01.2020 № 18-11, починаючи з дня звернення за пенсією - 18.03.2020.

Чернігівський окружний адміністративний суд (суддя Заяць О.В.) рішенням від 30.03.2021 задовольнив частково позов:
- визнав неправомірними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років за заявою від 18.03.2020;
- зобов`язав ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001) з урахуванням середньомісячної суми виплат відповідно до довідки прокуратури Чернігівської області від 27.01.2020 № 18-11, починаючи з дня звернення за пенсією - 18.03.2020;
- відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог.

ГУ ПФУ в Чернігівській області оскаржило це рішення в апеляційному порядку. 

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 20.09.2021 скасував рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.03.2021, ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову. 

20.10.2021 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, що 22.10.2021 надійшла до Верховного Суду, в якій, із посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2021 та залишити в силі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.03.2021. 
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суд апеляційної інстанції вирішив спір без врахування висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 та у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 404/5325/17, від 17.10.2018 у справі № 211/2954/17. Статтею 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) збільшено стаж роботи, що дає їй право на пенсію за вислугу років у порівняння зі ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, з 20 років до 23 років 6 місяців, що є звуженням її прав, порушує легітимні очікування, суперечить ч. 1 ст. 8 Конституції України. На день набуття чинності Законом № 1697-VII вона мало соціальні гарантії щодо умов отримання пенсії за наявності вислуги у 20 років відповідно до Закону № 1789-ХІІ. Касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики 

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого. 
Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001).
За предметом спору ця справа не належить до категорії справ, що підлягають розгляду виключно за правилами загального провадження (ч. 4 ст.12 КАС України).
Тому, Чернігівський окружний адміністративний суд в ухвалі від 17.08.2020 про відкриття провадження обґрунтовано вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
ОСОБА_1 покликається на наявність у справі підстав, передбачених у пп. а) п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Між тим, не визначає проблемне питання, відповідь на яке потребувала б викладення судом касаційної інстанції нового висновку щодо застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного кола суб`єктів подібних правовідносин, не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах Закону № 1697-VII, Закону № 1789-ХІІ чи інших норм матеріального та процесуального права.
Тому, Суд вважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики та не вбачає обставин, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження

Крім того, Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі 752/20817/16-а вже висловлював висновок щодо застосування ст. 86 Закону № 1697-VII у питанні збільшення необхідного стажу роботи для призначення пенсії прокурорам і слідчим не менше 23 років, у порівнянні із стажем роботи не менше 20 років, який був необхідний для призначення пенсії прокурорам і слідчим відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-XII (в редакції від 26.07.2001, чинній до 30.09.2011) про те, що: «<…> У період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у редакції від 26.07.2011, що діяла до 30.09.2011, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років.
<…> Станом на 30.09.2011 у <…> був відсутній стаж роботи 20 років та стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 10 років.
Відтак, у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у редакції від 26.07.2011 позивач не набула права на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав <…>.».
Надалі, Верховний Суд неодноразово підтримав таку правову позицію у постановах від 20.02.2018 у справі № 372/2909/17; від 10.07.2018 у справі № 211/5697/16-а, від 30.08.2018 у справі № 212/7438/16-а, від 30.10.2019 у справі № 466/9965/16-а, від 30.10.2019 у справі      № 466/9965/16-а та ін.

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 відповідно до таких висновків щодо застосування норм права та відмовив у задоволенні позову, зокрема у частині вимог щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за відсутні у неї необхідного стажу роботи. 

Разом з тим, ОСОБА_1 у касаційній скарзі не обґрунтовує необхідність відступлення від зазначених висновків щодо застосування ст. 50-1 Закону № 1789-XII, ст. 86 Закону                 № 1697-VII у подібних правовідносинах та Суд у цій справі не вбачає підстав для такого відступу.

Суд відхиляє покликання скаржника на постанови Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 404/5325/17, від 17.10.2018 у справі № 211/2954/17, оскільки зазначені справи за результатом касаційного перегляду судових рішень були направлені на новий розгляд до судів нижчих інстанцій. Тобто, у вказаних справах Верховний Суд не викладав висновків щодо застосування норм матеріального та процесуального права. 
Між тим, Конституційний Суд України Рішенням від 23.01.2020 № 1-р/2020, на який покликається ОСОБА_1 , визнав такими, що не відповідають Конституції України                  (є неконституційними), ст. 13, ч. 2 ст. 14, п. «б» - «г» ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.
Тобто, предметом зазначеного конституційного подання було визнання неконституційним окремих положень Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», які регулюють призначення пенсії за віком на пільгових умовах, особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії, та окремих категорій працівників авіації і льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років.
Особливості призначення пенсії працівникам прокуратури за віком не є однорідними із зазначеними вище категоріями пенсіонерів, унормовані ст. 86 Закону № 1697-VII, не визнавалися неконституційними та залишаються чинними. 
Водночас, Суд не вбачає підстав, передбачених ч. 4 ст. 7 КАС України, за яких суди попередніх інстанцій мали б не застосовувати положення ст. 86 Закону № 1697-VII, а застосовувати ст. 22, 58 Конституції України як норми прямої дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За викладених обставин, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 333, 355, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 вересня   2021 року у справі № 620/1693/20.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко