У х в а л а  
 
01 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 359/5363/18
провадження № 61-16977ск21
 
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівниче товариство «Сокіл» про визнання недостовірною інформацію та визнання правочинів недійсними, 
 
В с т а н о в и в:
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області                       від 05 липня 2021 року позов  ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівниче товариство «Сокіл» (далі - ГО «СТ «Сокіл») про визнання недостовірною інформацію та визнання правочинів недійсними задоволено частково: визнано частково недійсним рішення Загальних зборів членів ГО «СТ «Сокіл» від 29 червня 2019 року № 14-07 «Про невиконання членом товариства ОСОБА_1 вимог статуту товариства та створення нездорового клімату у колективі», а саме: в частині зазначених в рішенні підстав виключення ОСОБА_1 зі складу членів товариства - за створення в колективі нездорової атмосфери та за невиконання вимог                     пункту 2.8.9 статуту ГО «СТ «Сокіл». У задоволенні іншої частини позовних вимог про визнання недійсними правочинів відмовлено.
30 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня                   2021 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху, в якій вказано, що необхідно  зазначити, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня                 2021 року; також необхідно заявнику вказати нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2021 року визнано неподаною та повернено особі, яка її подала у зв`язку з тим, що апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.
19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій він вимагає скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Дослідивши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги особі, яка її подала, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У пункті четвертому частини четвертоїстатті 393 ЦПК України визначено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Відповідно до змісту касаційної скарги,  ОСОБА_1 оскаржує ухвалу Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року, визначену в пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України. Однак, мотивувальна частина касаційної скарги не містить інформації, у чому полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Натомість, у касаційній скарзі заявник лише зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції вирішив повернути його скаргу з формальних підстав, оскільки вказані недоліки апеляційної скарги були незначні.                     ОСОБА_1 не зазначає при цьому, які саме норми не застосовані або неправильно застосовані Київським апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали, а лише викладає суб`єктивні оціночні судження стосовно незгоди з ухвалою  Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року.
 
Таким чином, всупереч вимогам частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не зазначено підстави касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року, а саме, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Ураховуючи, те що  ОСОБА_1 не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження відповідного судового рішення, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України, така скарга підлягає поверненню заявнику.
 
Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК Українипро повернення касаційної скарги постановляється ухвала.
 
На підставі викладеного та керуючись статями 185, 389, 393 ЦПК України, 
 
У х в а л и в:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівниче товариство «Сокіл» про визнання недостовірною інформацію та визнання правочинів недійсними, повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             В. М. Ігнатенко