ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року
м. Харків
справа №643/14115/15-ц 
провадження №22-ц/818/4556/21
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю. ,
за участю секретаря: Проневича Д.О.

учасники справи:

заявник -   ОСОБА_1 , 

заінтересовані особи – Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 січня 2021 року у складі судді Тимош О.М.,-
в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії приватного виконавця Бабенко Д.А. протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №63804735 від 03.12.2020, винесену приватним виконавцем.
Скарга мотивована тим, що приватний виконавець Харківського виконавчого округу Бабенко Д.А. відкрив виконавче провадження № 63804735 від 03.12.2020  на підставі  виконавчого листа № 643/14115/15-ц від 18.07.2016 виданого Московським районним судом м.Харкова за заявою банку зі сплатою виконавчого збору. Заявник вважає, що дії виконавця носять кримінальний характер та спрямовані на введення його в боргову кабалу. Заявник зазначав, що він є непрацездатним інвалідом другої групи, має право на соціальний захист, достатній життєвий рівень для себе і своєї сім’ї, що закріплені в Конституції України. Рішення суду, за яким видано виконавчий лист №643/14115/15-ц датоване 21.10.2015. Заявник вважає, що дія виконавчого листа для подання до виконавчої служби тривала до 23.06.2017 року, для подальшого подання виконавчого листа потрібно поновлення строку, про що повинно бути зазначено у листі, проте приватний виконавець Бабенко Д.А. проігнорував норми закону. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 січня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити скаргу про неправомірні дії приватного виконавця.
Посилається на те, що він не був проінформований належним чином про час судове засідання з розгляду скарги, судове засідання проводилось таємно і в таємниці, судом проігноровано постулати та принципи правосуддя. Вказує, що він був позбавлений судом права на юридичний захист своїх законних інтересів та можливості оспорювати в судовому порядку вимоги, висунуті в поданій до суду скарзі.
Зазначає, що заочне рішення Московського районного суду м. Харкова у справі №643/14115/15-ц від 21 жовтня 2015 року, набрало законної сили 01.11.2015 року. У виконавчому листі виданому у цій справі вказано, що виконавчий лист підлягає пред`явленню до виконання з 01.11.2015 року по 01.11.2016 року, отже судом проігноровано вимоги ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».
Посилається на те, що виконавче провадження відкрито приватним виконавцем 03.12.2020 року ВП 56080214. Строки визначені судом в виконавчому листі належним судом не поновлено, а тому виконавчий лист суду прийнятий приватним виконавцем є недійсним,
Суд не дав умисним діям приватного виконавця належної оцінки.
Заявником надано письмові пояснення на ухвалу суду, що оскаржується, в яких викладені доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги.
Заінтересована особа – Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, в особі представника Подобайло Т.О., надав суду клопотання, яким зазначає, що предмет спору судової справи не стосується інтересів Депатаменту, а тому просить розглянути справу за їх відсутністю.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні скарги  ОСОБА_1  суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.1, ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Також, суд зазначив, що згідно з п.1 ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчі листи двічі поверталися стягувачу, що свідчить про переривання трирічного строку пред`явлення виконавчого документа. Останнє повернення датоване 17.05.2018, після чого виконавчий лист пред’явлено до виконання 03.12.2020, тобто в межах закріпленого законом строку.
При цьому, суд зазначив, що учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, оскільки ухвалено з порушенням норм процесуального права. 
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи наступне.
ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з 25.02.2015 безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 10 ААБ №204945 (а.с. 6).
03.12.2020 приватному виконавцю Бабенко Д.А. надійшла заява про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа №643/14115/15-ц виданого Московським районним судом м.Харкова про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 15437234,04 грн боргу та 3654 грн судових витрат, додатком до якою було подано оригінал зазначеного виконавчого листа (а.с. 26-27).
Виконавчий лист містить строк його пред’явлення до виконання – до 23.06.2017. Крім того, виконавчий лист містить інформацію про відмову у відкритті провадження 21.09.2016 року на підставі п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»; повернення стягувачу 17.05.2018 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 
Постановою приватного виконавця Бабенко Д.А. від 03.12.2020 було відкрито провадження №63804735 за зазначеним вище виконавчим листом. Копія постанови була направлена боржнику рекомендованою кореспонденцією, 08.12.2020 року вказана кореспонденція отримана боржником особисто (а.с. 28-30).
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 №1404-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - «рішення») - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
У відповідно до ч.1, ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Відповідно до ч.5 ст.26 закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У відповідно до ч.1, ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції  що діяла на момент видачі виконавчого листа, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Як вбачається з виконавчого листа по справі № 643/14115/15-ц, датою набрання рішенням законної сили зазначено 23 червня 2016 року.
Згідно з п.1 ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Колегією суддів встановлено, що трирічний строк пред`явлення виконавчого документу переривався двічі, з часу повернення виконавчого листа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - 17 травня 2018 року до часу наступного пред`явлення виконавчого листа до виконання – 03 грудня 2020 року, сплинуло менше ніж три роки, тобто виконавчий лист пред`явлений до виконання в межах строку, встановленого .1, ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа.
За такого правового врегулювання і з урахуванням встановлених судом обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком судів першої інстанції, що у цьому випадку жодних передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено, державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та у межах наданих йому повноважень, а тому підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не вбачається, а отже відсутні підстави для задоволення вимог заявника.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на повно встановлених обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, з правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому не вбачає підстав для задоволення скарги про визнання протиправними дій приватного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. 
Натомість, крім іншого, ОСОБА_1 обґрунтував свою апеляційну скаргу і тією підставою, що справу розглянуто судом за його відсутності не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду яка знайшли своє підтвердження при перегляді справи судом апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Так, дана справа розглядалася судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (глава 10 ЦПК України). 
Суд першої інстанції вважав за можливе розглядати справу у відсутність учасників справи, виходячи з положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України. 
Суд викликає учасників справи у судове засідання відповідно до вимог, передбачених главою 7 розділу І ЦПК України.
Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Порядок вручення судових повісток врегульовано ст. 130 ЦПК України. 
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце дату, і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. 
За правилами, встановленими 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1). Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні, зокрема, з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (п. 1 ч. 2). 
Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджають її розгляду.
Матеріали справи свідчать про те, що судове засідання по справі, призначене на 30.12.2020 року о 10-00 год було відкладено на 11.01.2021 року о 10-00 год, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (а.с. 45).
У судове засідання 11.01.2021 учасники справи також не з`явилися ( довідка – а.с. 48), судом постановлено оскаржуване судове рішення. 
Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення учасників справи, у тому числі і заявника, про розгляд справи 11.01.2021 року.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за його відсутності. У зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України  передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до п.п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки колегія суддів скасовує судове рішення з підстав порушення судом норм процесуального права та ухвалює нове рішення про відмову у задоволені скарги, розподіл судових витрат не здійснюється.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 3 ч. 3 ст. 376, ст. ст. 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд , - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 січня 2021 року - скасувати.
У задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитра Анатолійовича та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді:                                                                 Н.П. Пилипчук

       О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2021 року.