ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року	Львів	Справа № 460/11378/21 пров. № А/857/15856/21	
                                                                                                          пров. № А/857/18670/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Носа С.П., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судових засідань                                          Гром І.І.,                                                                                                                                   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року та додаткове рішення від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом Фермерського господарства «Голдфілд» до Приватного виконавця округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» про визнання протиправними та скасування постанов,

суддя у І інстанції                                                            Щербаков В.В. , 
час ухвалення судового рішення                                        не зазначено,
місце ухвалення судового рішення                                        м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення                               20 серпня 2021 року та
 05 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2021 року Фермерське господарство «Голдфілд» (далі – ФГ «Голдфілд») звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати постанови Приватного виконавця округу Рівненської області Сідоренка С.П.    (далі – Приватний виконавець) від 19 липня 2021 року у виконавчому провадженні №66128412 про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника у частині арешту транспортних засобів:
тип машини - трактор колісний, марка+модель - JOHN DEERE JOHN DEERE 8210, заводський номер - НОМЕР_1 , № двигуна - RG6081 НІ00300, номерний знак - НОМЕР_2 , рік випуску - 2000;
тип машини - трактор колісний, марка+модель - JOHN DEERE JOHN DEERE 8520, заводський номер - НОМЕР_3 , № двигуна - НОМЕР_4 , номерний знак - НОМЕР_5 , рік випуску - 2003;
тип машини - комбайн зернозбиральний, марка+модель - CAT CAT LEXION 480R, заводський номер - COL00480J86600863, № двигуна - НОМЕР_6 , номерний знак - НОМЕР_7 , рік випуску - 2002;
тип машини - трактор колісний, марка+модель - БЕЛАРУС-1221.2, заводський номер - 12211414, № двигуна - НОМЕР_8 , номерний знак - НОМЕР_9 , рік випуску - 2020;
тип машини - комбайн зернозбиральний, марка+модель - JOHN DEERE S680, заводський номер - НОМЕР_10 , № двигуна - НОМЕР_11 , номерний знак - НОМЕР_12 , рік випуску - 2013.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі № 460/11378/21 позов задоволено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що Приватний виконавець формально використав надане йому повноваження щодо накладення арешту на кошти та майно боржника без дотримання балансу між суспільними інтересами та правом стягувача у виконавчому провадженні. За наявності у відповідача повноважень та можливості отримати інформацію про конкретно визначене майно, що перебуває у власності боржника, накладення арешту на майно та кошти понад суму основного зобов`язання, основної винагороди Приватного виконавця та витрат виконавчого провадження є неспіврозмірним, а отже оскаржувані постанови є протиправними і підлягають скасуванню.

Додатковим рішення від 05 жовтня 2021 року заяву ФГ «Голдфілд» про ухвалення додаткового судового рішення було задоволено частково. Стягнено з Приватного виконавця на користь ФГ «Голдфілд» судовий збір у розмірі 681,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. У задоволенні решти вимог позивача відмовлено.
При ухваленні цього судового рішення судом першої інстанції було враховано, що  позивачем в ході розгляду справи було понесено судові витрати у розмірі 4540,00 грн за подання позовної заяви до суду та 681,00 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано договір №б/н від 19 липня 2021 року, додаток №4 до договору №б/н від 19 липня 2021 року, розрахунок вартості послуг з надання професійної правничої допомоги адвоката, акт передачі-прийняття наданої правничої допомоги до договору №б/н від 19 липня 2021 року, квитанцію №57705727 від 19 серпня 2021 року на суму 20000 грн.
Заявлені у заяві про ухвалення додаткового судового рішення вимоги позивача щодо відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн з огляду на встановлені обставини з урахування критеріїв пропорційності, значенням справи для сторони, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, на переконання суду першої інстанції, підлягають частковому задоволенню у сумі 10000 гривень.

Приватний виконавець у своїй апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ФГ «Голдфілд».
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовував тим, що ФГ «Голдфілд» пропущено строк звернення до адміністративного суду із позовом 11 серпня 2021 року, а доводи позивача про отримання оскаржуваних постанов 30 липня 2021 року є безпідставними.  Поважні причини пропуску строку звернення до суду із заявленим позовом у ФГ «Голдфілд» відсутні.
Водночас наполягає на тому, що оскаржувані постанови Приватного виконавця про арешт коштів боржника ВП №66128412 від 19 липня 2021 року та про арешт майна боржника ВП №66128412 від 19 липня 2021 року винесені правомірно, а висновки суду  про те, що вартість арештованого майна значно перевищує загальну суму стягнення не відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VIII). 

У апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» (далі – ТОВ «Суффле Агро Україна») просило таке скасувати та позовну заяву ФГ «Голдфілд» залишити без розгляду, а у разі визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду –  у позові відмовити у повному обсязі.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовувало тим, що суд першої інстанції не забезпечив належного повідомлення ТОВ «Суффле Агро Україна» ні про наявність спору, ні про дату та час розгляду справи. При цьому судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано строків ознайомлення позивача із оскаржуваними ним постановами Приватного виконавця, що призвело до винесення помилкової ухвали від 19 серпня 2021 року, якою суд визнав поважними причини пропуску строку звернення до суду позивача. 
Твердження позивача про те, що оскаржувані постанови Приватного виконавця було отримано позивачем 31 липня 2021 року (субота), а фактично він дізнався про них лише 02 серпня 2021 року є спробою ввести суд в оману, оскільки до позову ФГ «Голдфілд» від 23 липня 2021 року, поданого до Господарського суду Рівненської області (справа № 918/617/21), у додатках подано копії постанов від 19 липня 2021 року, що оскаржуються у цій справі.  
Суд першої інстанції встановив вартість арештованого майна позивача на підставі неналежних доказів без встановлення дійсних обставин справи, без встановлення як факту наявності коштів на рахунках позивача, так і факту фізичної наявності у нього техніки, місця її перебування та реальної вартості. 

Приватний виконавець та ТОВ «Суффле Агро Україна» у своїх апеляційних скаргах на додаткове рішення суду першої інстанції просили таке скасувати та відмовити у задоволенні заяви ФГ «Голдфілд». При цьому звертають увагу апеляційного суду на те, що розмір витрат  ФГ «Голдфілд», сплачених адвокату, який здійснював представництво позивача, у сумі 20000,00 грн, не є співмірним із складністю справи та фактично виконаними адвокатом робітами (наданими послугами) за наведеним у акті приймання-передачі правової допомоги переліком. При визначенні суми відшкодування необхідно виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Представники Приватного виконавця та ТОВ «Суффле Агро Україна» у ході апеляційного розгляду повністю підтримали подані апеляційні скарги доводами, викладеними у їх тексті. 

Представник ФГ «Голдфілд», повідомлений про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 

Переглянувши судові рішення у межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог Приватного виконавця та повного задоволення вимог ТОВ «Суффле Агро Україна», виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, у липні  2021 року ТОВ «Суффле Агро Україна» звернулося до Приватного виконавця  із заявою про примусове виконання виконавчого напису №1482 від 13 липня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Ясінським В.Є., про стягнення з ФГ «Голдфілд» на його користь 100 % штрафу від суми зобов`язання у розмірі 707 271,20 грн.
19 липня 2021 року Приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документу.
Окрім того, відповідачем 19 липня 2021 року було винесено постанови ВП №66128412 про арешт коштів боржника ФГ «Голдфілд» та про арешт майна боржника, якою накладено арешт на належні боржнику транспортні засоби:
тип машини - трактор колісний, марка+модель - JOHN DEERE JOHN DEERE 8210, заводський номер - НОМЕР_1 , № двигуна - RG6081 НІ00300, номерний знак - НОМЕР_2 , рік випуску - 2000;
тип машини - трактор колісний, марка+модель - JOHN DEERE JOHN DEERE 8520, заводський номер - НОМЕР_3 , № двигуна - НОМЕР_4 , номерний знак - НОМЕР_5 , рік випуску - 2003;
тип машини - комбайн зернозбиральний, марка+модель - CAT CAT LEXION 480R, заводський номер - COL00480J86600863, № двигуна - JAC00303, номерний знак - НОМЕР_7 , рік випуску - 2002;
тип машини - трактор колісний, марка+модель - БЕЛАРУС-1221.2, заводський номер - 12211414, № двигуна - 165915, номерний знак - НОМЕР_9 , рік випуску - 2020;
тип машини - комбайн зернозбиральний, марка+модель - JOHN DEERE S680, заводський номер - НОМЕР_10 , № двигуна - НОМЕР_11 , номерний знак - НОМЕР_12 , рік випуску - 2013 у межах суми звернення стягнення з основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження 778 339,02 грн.
ФГ «Голдфілд» не погодилося із правомірністю вказаних постанов Приватного виконавця від 19 липня 2021 року про арешт його коштів та транспортних засобів і за захистом своїх прав звернулося до адміністративного суду з позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянтів, що викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Як передбачено у частині 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені – встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (частина 2 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України).
Правила обчислення процесуального строку регламентовані положеннями статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно із частиною 1 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина 6 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України).
За правилами частини 8 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.
Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (частина 9 статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені приписами статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України).
Разом із тим, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за правилами адміністративного судочинства регламентовані приписами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
За правилами частини 2 статті 287 вказаного Кодексу позовну заяву може бути подано до суду:
1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;
2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Як свідчать матеріали справи, позовна заява, що розглядається, була подана ФГ «Голдфілд» до Рівненського окружного адміністративного суду 11 серпня 2021 року. 
Разом із тим, відповідно до наявних у матеріалах справи копій оскаржуваних постанов, повноважний представник ФГ «Голдфілд» Хомич Я.В. отримав як постанову про арешт коштів боржника ВП №66128412 від 19 липня 2021 року, так і постанову про арешт майна боржника ВП №66128412 від 19 липня 2021 року у день їх винесення, про що свідчать  відмітки на супровідних листах: «Копію постанови отримав представник ФГ «Голдфілд» Хомич Я.В. 19.07.2021р.» (а.с. 80-85 т.1), 
При цьому слід погодитися із доводами апелянтів у тому, що повноваження Хомича Я.В. підтверджуються довіреністю ФГ «Голдфілд» від 06 травня 2021 року (а..с. 150 т.1), якою йому надавалися права представництва позивача у виконавчому провадженні зі всіма правами, наданими чинним законодавством боржникові та стягувачеві, і матеріали справи не містять відомостей про те, що така довіреність була відкликана ФГ «Голдфілд» станом на 19 липня 2021 року.
Водночас апелянтами слушно зауважено, що факт отримання ФГ «Голдфілд» копій оскаржуваних постанов 19 липня 2021 року додатково підтверджується долученням їх копій до позовної заяви ФГ «Голдфілд» від 23 липня 2021 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, які завірені безпосередньо директором ФГ «Голдфілд» С.М Кірічуком 23 липня 2021 року, що подана до Господарського суду Рівненської області (а.с. 6-9, 22-24 т.2). 
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із твердженнями скаржників про те, що наведене спростовує доводи позивача про те, що ФГ «Голдфілд» не було відомо про оскаржувані постанови до 30 липня 2021 року. 
Разом із тим, будь-яких поважних причин пропуску встановленого процесуальним законом 10-денного строку звернення до суду ФГ «Голдфілд» не наведено.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. 
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява № 48778/99).
Разом з тим, Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до частини 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
При цьому чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
За правилами частини 1 статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України  судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду у відповідній частині з підстав, встановлених  статтею 240 цього Кодексу.
Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні цього публічно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та залишити позов ФГ «Голдфілд» без розгляду.
Як передбачено частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, з огляду на скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позову ФГ «Голдфілд» підстав для стягнення на його користь судових витрат за рахунок Приватного виконавця оскаржуваними додатковим рішенням від 05 жовтня 2021 року, які є похідними від задоволення позовних вимог, немає. Відтак, оскаржуване додаткове рішення слід скасувати та у задоволенні відповідної заяви позивача відмовити за безпідставністю вимог. 
Окрім того, згідно із частиною 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до приписів частини 11 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Відтак, на переконання апеляційного суду з ФГ «Голдфілд»  на користь ТОВ «Суффле Агро Україна» слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6810 грн.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі №460/11378/21 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі №460/11378/21 задовольнити.

Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі №460/11378/21 та залишити позовну заяву Фермерського господарства «Голдфілд» без розгляду.

Апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Сідоренка Сергія Петровича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі №460/11378/21 задовольнити.

Скасувати додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року та у задоволенні заяви Фермерського господарства «Голдфілд» про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання розподілу судових витрат відмовити.

Стягнути з Фермерського господарства «Голдфілд» (вул. Гарбарська, 3, м. Дубно, Дубенський район, Рівненська область, 35604, код ЄДРПОУ 39901034) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» (вул. Б.Хмельницького, 43, с. Крупець, Славутський район, Хмельницька область, 30068, код ЄДРПОУ 34863309) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6810,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Постанова у повному обсязі складена 09 грудня 2021 року.