ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року                            м. Дніпро                                  Справа №  904/4226/21
     Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),
суддів:                       Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.                                                                                  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
фізичної особи-підприємця Костирі Валерія Анатолійовича 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021р. 
(суддя  Татарчук В.О., м. Дніпро, повний текст рішення складено 30.08.2021 р.) у справі 
за позовом акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” (м. Київ)                                       
до фізичної особи-підприємця Костирі Валерія Анатолійовича (м. Павлоград)
про стягнення заборгованості у розмірі 327 807,97грн.   
                                                 ВСТАНОВИВ:
1.        Короткий зміст позовних  вимог.
Акціонерне товариство комерційний банк “Приватбанк” звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця Костирі Валерія Анатолійовича про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.12.2019 в розмірі 327807,97грн, з яких: 306178,73грн – заборгованості за кредитом, 6209,24грн - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 15420грн - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 03.12.2019, укладеного через систему інтернет-клієнт-банкінгу шляхом підписання анкети-заявки про приєднання до Умов та правил надання послуг “КУБ” із використанням електронного цифрового підпису в частині повного і своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідач заперечує проти позову посилаючись на те, що анкета-заява не містить доказів належного узгодження всіх істотних умов договору, а тому кредитний договір вважається неукладеним та таким, що не породжує у сторін жодних прав та обов`язків і нарахування відсотків за користування коштами, неустойки та комісійної винагороди є безпідставним. При укладенні договору позивачем не були дотримані вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України “Про захист прав споживачів” в частині повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Відповідачем частково погашено заборгованість в сумі 254207,67грн і борг складає 155792,33грн. Є невизначеним статус перебування зазначених коштів у відповідача.

2.       Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у     справі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021р. позов  задоволено - стягнуто з  фізичної особи-підприємця Костирі Валерія Анатолійовича на користь акціонерного товариства комерційного банку “Приватбанк” 306 178,73 грн. – заборгованості за кредитом, 6 209,24 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 15 420 грн. - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 4 917,12 грн. - витрат по сплаті судового збору.

3.        Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись  з вказаним рішенням  суду першої інстанції,  фізична особа-підприємець Костиря Валерій Анатолійович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду повністю  та прийняти  нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. 

4.       Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
    Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена.
Зокрема, Скаржник вказує на те, що Анкета – заява не містить доказів того, що сторони у належний спосіб досягли згоди з усіх істотних умов договору у формі єдиного документу, як того вимагає ст. 207, 639 ЦК України, а тому, на думку Скаржника, кредитний договір вважається неукладеним та таким, що не породжує у сторін жодних прав та обоє ’язків і як наслідок нарахування відсотків за користування коштами, неустойки та комісійної винагороди - не мають під собою жодної правової підстави, викликаної погодженою у передбачений законом спосіб домовленістю сторін.
Скаржник зазначає на відсутність підстав вважати, що при укладенні договору з Костиря В.А. (у статусі підприємця) позивач - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
В обґрунтування своїх доводів Скаржник посилається на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17.

5.        Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу, Позивач вказує на необгрунтованість та безпідставність апеляційної скарги, посилаючись на доведеність факту укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, тому просить суд залишити без задоволення  апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Костирі В.А..
          
6.        Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді -  Чус О.В., Орєшкіна Е.В..       
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2021р. відмовлено фізичній особі-підприємцю Костирі Валерію Анатолійовичу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021р. у справі №904/4226/21. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Костирі Валерія Анатолійовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021р. у справі №904/4226/21  залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.10.2021р. відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 11.11.2021р.. 
11.11.2021р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, у зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії - судді Орєшкіної Е.В. розгляд справи № 904/4226/21 в судовому  засіданні  не відбувся.
У зв`язку із усуненням обставин, пов`язаних з відпусткою члена колегії - судді Орєшкіної Е.В. та неможливістю проведення судового засідання 11.11.2021р., ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.11.2021р., розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Костирі Валерія Анатолійовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021р. у справі  № 904/4226/21 призначено в судове засідання на  09.12.2021р..
Розпорядженням керівника апарату суду від 08.12.2021р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 904/4226/21, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018р. зі змінами.
Автоматичною системою  документообігу  для  розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Орєшкіної Е.В. , Подобєда І.М..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12. 2021р., колегією суддів у складі: судді-доповідача Кощеєва І. М., суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М., апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Костирі Валерія Анатолійовича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.08.2021р. у справі № 904/4226/21 прийнято до свого провадження.   
Представник Скаржника не скористався своїм правом участі в судовому засіданні 09.12.2021р..
     З огляду на те, що явка сторін не визнавалась судом обов`язковою, а участь в засіданні      суду є     правом,     а не обов`язком,  та враховуючи,  що позиція Скаржника достатньо повно викладена в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника Скаржника, за наявними матеріалами.
     Застосовуючи згідно    ст. 3 ГПК України,   ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини",   при розгляді справи ч. 1   ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження ( п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України" ).
   У судовому засіданні 09.12.2021р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7.      Встановлені судом обставини справи.
03.12.2019р. фізичною особою-підприємцем Костирею Валерієм Анатолійовичем (Клієнт), через систему інтернет-клієнт-банкінгу, було підписано з використанням електронного цифрового підпису Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг “КУБ” акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк”.  
Також, відповідач підписав електронним цифровим підписом Додаток №1 до Заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг “КУБ” “Графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом”.
Згідно із зазначеною Заявою, на підставі ст. 634 ЦК України, клієнт приєднується до розділу “ 1.1. Загальні положення” та підрозділу “ 3.2.8 Умов та Правил надання послуги “КУБ” Умов та Правил надання банківських послуг (далі умови), що розміщені на сайті АТ КБ “Приватбанк” pb.ua на дату укладення договору. Ця Заява та Умови разом складають кредитний договір між Банком та Клієнтом. 
Клієнт підтверджує ознайомлення із розділом “ 1.1. Загальні положення”, а також підрозділом “ 3.2.8. Умови та Правила надання кредиту “Кредит “КУБ” Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Банку за адресою https://privatbank.ua/terms, у редакції, чинній на дату підписання цієї заяви.
Пунктом 3.2.8.1 Умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий “Кредит КУБ” для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов і правил надання послуги “КУБ” (далі Заява), а також в системі Приват24. Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або в сервісі “Paperless” або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватися шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари і послуги.
На виконання Заяви, 03.12.2019р., позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 410 000 грн., що підтверджується випискою по рахунку відповідача.
Відповідно до п. 3.2.8.3.1 Умов, повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених в Заяві. Для позичальників, які працюють в сегменті агробізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу тільки 6 останніх місяців користування кредитом на вибір Клієнта за погодженням Банку. Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Згідно зі ст.ст.       212,       651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших). При непогашенні заборгованості за цим Договором термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу.
Пунктом 3.2.8.3.2 Умов встановлено, що за користування Послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в Заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору відповідно до п.3.2.8.6.2).
Пунктом 1.3 Заяви встановлено строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів.
Пунктом 1.4 Заяви передбачені проценти за користування кредитом: перші 6 місяців 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-ого місяця – 1,4% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту).
Пунктом 1.5 Заяви встановлено, що проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором: 4% від суми простроченої заборгованості.
Згідно з п. 1.7 Заяви, сторони узгодили, що в разі: порушення строку повернення кредиту, визначеного пунктом 1.3 цієї Заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку; настання обставин, передбачених пунктом 3.2.8.3.1.3 Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, визначеного у повідомленні банку; настання обставин, передбачених пунктом 3.2.8.6.2, пунктом 3.2.8.6.6 Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2    статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4% в місяць від простроченої суми заборгованості.
Згідно з п.3.2.8.9.1 Умов, за користування кредитом в період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1, 3.2.8.3 цього Договору Клієнт сплачує проценти у розмірі, зазначеному в п.3.2.8.3.2.
Пунктом 3.2.8.9.2 Умов встановлено, що нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти нараховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.
Відповідно до п. 3.2.8.10.1 Умов у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1, 3.2.8.9, 3.2.8.3.1 цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється в гривні.
Пунктом 3.2.8.10.3 Умов встановлено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.
Термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за цим Договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років (п. 3.2.8.10.5 Умов).
Як зазначає позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасного повернення суми кредиту та процентів, у останнього утворилася заборгованість, через що останній просить стягнути суму кредиту у розмірі 306 178,73грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно з п.п. 3.2.8.3.3 і 3.2.8.9.1 Умов, за період з 12.01.2021 р. по 22.03.2021р., у розмірі 6 209,24 грн. та заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно з п.п. 3.2.8.3.2 і 3.2.8.9 Умов, за період з 03.04.2021р. по 22.03.2021р., у розмірі 15 420 грн..
За   наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
      
8.     Оцінка аргументів учасників справи і     висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного. 
Предметом апеляційного оскарження та, відповідно апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення в частині правомірності стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, укладеним через систему інтернет банкінгу та нарахованих на суму основної заборгованості, заборгованості за відсотками, нарахованими за просточену заборгованість та заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в підтвердження позовних вимог позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази, в розумінні ст. 76 - 79 ГПК України, а відповідач не виконав вимоги ч. 1 ст.74 ГПК України та не спростував викладені в позові обставини. 
Колегія погоджується з викладеним висновком господарського суду з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно    до    ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Відповідно    до    ч.1    ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до    актів цивільного законодавства (ч. 1    ст. 628 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 03.12.2019р., між фізичною особою-підприємцем Костирею Валерієм Анатолійовичем та АТ КБ "ПриватБанк"  укладено кредитний договір № б/н, який за своєю правовою природою є договором приєднання та складається із Анкети-заяви і Умов та правил надання послуги "КУБ".
     Заява-приєднання підписана відповідачем шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.
У відповідності до ст. 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа; Підписувач - особа, яка на законних підставах володіє особистим ключем та від свого імені або за дорученням особи, яку вона представляє, накладає електронний цифровий підпис під час створення електронного документа.
Згідно зі ст. 3 названого Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.
    Статтями 4, 7 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.
    Відповідно до ч. 1    ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч.    2    ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1, 2    ст. 1054 ЦК України,    за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1    глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
      Суд першої інстанції встановив, що зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши 03.12.2019р. відповідачу кредит у розмірі 410 000, 00 грн., що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача, за період з 03.12.2019р. по 22.03.2021р., копія якої знаходиться в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.
Відповідно до      ст. 1049 ЦК України,    позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.            
    Відповідно до п. 3.2.8.3.1 Умов, повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених в Заяві. Для позичальників, які працюють в сегменті агробізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу тільки 6 останніх місяців користування кредитом на вибір Клієнта за погодженням Банку. Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Згідно зі ст.ст.      212,      651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших). При непогашенні заборгованості за цим Договором термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу.
Пунктом 3.2.8.3.2 Умов встановлено, що за користування Послугою Клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в Заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору відповідно до п.3.2.8.6.2).
Пунктом 1.3 Заяви встановлено строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів.
Пунктом 1.4 Заяви передбачені проценти за користування кредитом: перші 6 місяців 1,6% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-ого місяця – 1,4% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту).
Пунктом 1.5 Заяви встановлено, що проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором: 4% від суми простроченої заборгованості.
Згідно з п. 1.7 Заяви, сторони узгодили, що в разі: порушення строку повернення кредиту, визначеного пунктом 1.3 цієї Заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку; настання обставин, передбачених пунктом 3.2.8.3.1.3 Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, визначеного у повідомленні банку; настання обставин, передбачених пунктом 3.2.8.6.2, пунктом 3.2.8.6.6 Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4% в місяць від простроченої суми заборгованості.
Згідно з п.3.2.8.9.1 Умов, за користування кредитом в період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1, 3.2.8.3 цього Договору Клієнт сплачує проценти у розмірі, зазначеному в п.3.2.8.3.2.
Пунктом 3.2.8.9.2 Умов встановлено, що нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти нараховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.
Відповідно до п. 3.2.8.10.1 Умов у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1, 3.2.8.9, 3.2.8.3.1 цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється в гривні.
Пунктом 3.2.8.10.3 Умов встановлено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.
      Термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за цим Договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років (п. 3.2.8.10.5 Умов).
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, доказом користування кредитними коштами є виписка по рахунку, за період з 03.12.2019р. по 22.03.2021р., в якій відображено всі операції зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, розмір нарахованих відсотків та комісійної винагороди.
В порушення умов договору, відповідач не повернув кредит у встановлений строк та не сплатив в повному обсязі проценти і комісію, що призвело  до виникнення заборгованості, станом на 22.03.2021р., у розмірі: 306 178,73 грн. - заборгованість за кредитом, 6 209, 24 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно з п.п. 3.2.8.3.3 і 3.2.8.9.1 Умов, за період з 12.01.2021р. по 22.03.2021р.; 15    420 грн. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно з п.п. 3.2.8.3.2 і 3.2.8.9 Умов за період з 03.04.2021р. по 22.03.2021р..
Статтею    629 ЦК України    встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 193 ГК України    встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.
Відповідно до    ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України    передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог    Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 ЦК України. 
Відповідно до ч. 1    ст. 530 ЦК України,    у разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ч. 2    ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до    ст. 1048 цього Кодексу.
Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують належне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 03.12.2019р., а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи Скаржника про те, що  договір є неукладеним колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, як вже зазначалось вище, Скаржник 03.12.2019р. підписав електронним цифровим підписом Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг “КУБ” АТ КБ “Приватбанк” і Додаток №1 до зазначеної Заяви “Графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом”, який відповідно до ст. 3 Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму. Всі істотні умови кредитного договору містяться в зазначеній Заяві. 
Слід також зазначити на тому, що суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що відповідач підписуючи Заяву про приєднання від 03.12.2019р., користуючись кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Доказом користування кредитними коштами є виписка по рахунку за період з 03.12.2019р. по 22.03.2021р.. 
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Посилання Скаржника на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/19 колегією суддів також відхиляються, оскільки вказана справа №342/180/19 не є ревалентною для спірних правовідносин у справі №904/4226/21. 
Як слушно зауважив суд першої інстанції, в даному випадку, кредитний договір укладався відповідачем як фізичною особою-підприємцем, для здійснення підприємницької діяльності і на відповідні правовідносини не розповсюджуються положення Закону України "Про захист прав споживачів".   
З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.
Наведене в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

9.      Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
    З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
   Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними позивачем  відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги  в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення  підлягає залишенню без змін.

10.   Судові витрати.
       У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  фізичної особи-підприємця Костирі Валерія Анатолійовича залишити без задоволення. 

Рішення  Господарського суду  Дніпропетровської області від 19.08.2021р.у справі № 904/4226/21 залишити без змін. 

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.
       
         Повний текст постанови складено 14.12.2021 р.
Головуючий суддя                                                                                І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                      І.М. Подобєд

Суддя                                                                                                 Е.В. Орєшкіна