ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/822/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  
головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:
від позивача: Демченко А.О.
від відповідача: Зімірьова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі
апеляційну скаргу Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортування 
на рішення господарського суду Одеської області від 03.06.2021, суддя в І інстанції Погребна К.Ф., повний текст якого складено 08.06.2021 в м. Одесі
у справі № 916/822/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська обласна енергопостачальна компанія” 
до відповідача: Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортування 
про стягнення 270  897,69 грн.
ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Одеська обласна енергопостачальна компанія” (далі - Товариство) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортування (далі - Інститут) про стягнення 270  897,69 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, а також 1008,70 грн. 3% річних та 1936,21 грн. втрат від інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Рішенням господарського суду Одеської області від 03.06.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеська обласна енергопостачальна компанія” заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 267 952 грн. 78 коп., 3% річних у розмірі 1 008 грн. 70коп., інфляційних нарахувань в розмірі 1 936 грн. 21 коп. та  судовий збір 4 063 грн. 47коп.
Судове рішення мотивовано приписами ст. ст. 175, 193, 199, 275 ГК України, ст. ст. 202, 525, 526, 530, 625, 714 ЦК України, ст. ст. 1, 26, Закону України «Про електроенергетику» та встановленими по справі обставинами, виходячи з яких дійшов висновку, що відповідачем договірні зобов`язання щодо оплати спожитої у грудні 2020 року, січні – лютому 2021 року належним чином та в повному обсязі не виконані, а тому наявний борг, а також проценти річних та втрати від інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають стягненню на користь позивача.  
Інститут у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначене рішення скасувати в частині стягнення суми заборгованості за спожиту активну енергію у розмірі 74  331,60 грн. та відповідно стягнення 3% річних, що були нараховані на цю суму, прийнявши рішення про  відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Скаржник вважає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, тому апелянт не може погодитися із ним в частині стягнення суми заборгованості за спожиту активну енергію у розмірі 74 331,60 грн. та відповідно стягнення 3% річних, що були нараховані на цю суму.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що електрична енергія з ЕІС кодів 62Z884202604757L, 62Z7255844617690 використовується для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів, забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, розташованого на території цього житлового фонду, ця електрична енергія не використовується для потреб апелянта, а тому заборгованість за цю спожиту електричну енергію повинна бути стягнута з ТОВ «ОЛІМП.КОМСЕРВІС.ПЛЮС» на балансі якого перебувають ці житлові будинки та який здійснює нарахування за цю споживчу електричну енергію з жильців житлових будинків. Прийнявши рішення про стягнення з апелянта заборгованості у розмірі 74 331,60 грн. суд першої інстанції фактично зобов`язав апелянта здійснити оплату за використану електричну енергію, яка ним не використовувалась. Апелянт не отримував від позивача електричних ресурсів за ЕІС кодами 62Z884202604757L, 62Z7255844617690 та не використовував її у своїй діяльності, а тому у нього не має обов`язку щодо сплати боргу за використану електричну енергію іншою особою.
Також скаржник зазначає, що у зв`язку зі зміною ринку електропостачання з 2021р. та втратою чинності всіх публічних договорів до яких апелянт приєднувався, шляхом фактичного споживання електричної енергії, а також шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії з комерційною пропозицією №2/1-УП, у період з 01.01.2021р. по 31.01.2021р. апелянт використовував електричну енергію від постачальника «останньої надії», укладеного з ДПЗД «Укрінтеренерго», що підтверджується договором та додатковою угодою № 1, з якої вбачається, що за січень 2021р. відповідачем було використано 113 366 кВт.
У апелянта є діючий договір з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» з особливим рахунком №99, на підставі якого АТ «ДТЕК Одеські електромережі» здійснює розподіл електричної апелянту. 05.02.2021р. апелянт уклав договір про постачання електричної енергії споживачу №1 з ТОВ «ЕРНЕРІНГ», яким встановлений порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції відповідачу постачальником електричної енергії, яким є ТОВ «ЕРНЕРІНГ».
Будь-яких інших договірних відносин у період з січня-лютий 2021р. з іншим/іншими постачальниками електричної енергії у апелянта не має, а тому не має обов`язку перед позивачем сплачувати за спожиту третьою особою електричну енергію у січні-лютому 2021р.
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. 
Позивач, зокрема, вказує те, що доводи та обставини, на які посилається Інститут в своїй апеляційній скарзі, досліджувались судом першої інстанції та їм надана повна та належна оцінка.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до господарського суду з даним позовом позивач в обґрунтування пред`явлених вимог посилався на те, що на виконання Закону України “Про ринок електричної енергії” під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу АТ “ОДЕСАОБЛЕНЕРГО” від постачання електричної енергії, було створено ТОВ “ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ” з метою здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачам. Абзацами 1-8 пункту 13 розділу ХVII “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про ринок електричної енергії” (зі змінами від 23.11.2018 №2628-УПІ) визначені наступні вимоги стосовно діяльності нового (відокремленого) постачальника електричної енергії: “... під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачавши електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.
З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, ... здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії;
На виконання вищенаведених вимог законодавства, постановою НКРЕКП № 429 від 14.06.2018р. позивачу було видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до частині 6 статті 56 Закону України “Про ринок електричної енергії” постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. 
Пунктом 3.1.6. “Правил роздрібного ринку електричної енергії” (далі - ПРРЕЕ) визначено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо:
1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку;
2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи;
3) споживач є стороною діючих договорів:
про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії;
про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником “останньої надії”;
про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач;
4)          за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії.
Пунктами 1.2.5 та 3.1.4 ПРРЕЕ передбачено, що для можливості постачати електричну енергію своїм споживачам, постачальник повинен укласти з оператором системи розподілу публічний Договір постачальника про розподіл електричної енергії. 
У зв`язку з реформою у сфері енергетики, на період відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії договірні відносини між споживачами та учасниками ринку електричної енергії (та переходом споживача від постачальника за регульованим тарифом до нового постачальника) були врегульовані п. 13 Перехідних положень Закону України “Про ринок електричної енергії” , п.2. та п.4. Постанови № 312 від 14.03.2018р. про затвердження “Правил роздрібного ринку електричної енергії”, які передбачали, що: укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови (п.2); у період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії до 01 грудня 2018 року операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР направляє поштовим відправленням споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Направлення такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві- приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (п.4.).
З 01 січня 2019р. на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу - AT “Одесаобленерго” на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії на підставі Постанови НКРЕКП №1345 від 06.11.2018р. “Про видачу AT “ОДЕСАОБЛЕНЕРГО” ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом”.
Між Товариством та AT «Одесаобленерго» було укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу № 1/01/30/11/2018 від 30.11.18р відповідно до умов якого: AT «Одесаобленерго», як Оператор системи розподілу, надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам Постачальника, які входять в балансуючу групу Постачальника. Наявність зазначеного договору доводиться Реєстром Електропостачальників, які отримали доступ до  електричних мереж Оператора системи розподілу електричної енергії AT «Одесаобленерго».
Крім того, Інститут був діючим споживачем електричної енергії та отримував послуги з постачання електричної енергії від AT «Одесаобленерго» (як постачальника за регульованим тарифом) за особовим рахунком № 99. На виконання п. 2 та п. 4 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. Інститут приєднався до публічного договору про розподіл електричної енергії AT «Одесаобленерго» шляхом фактичного споживання електричної енергії.
Отже, як зазначав позивач, AT “Одесаобленерго” надає Товариству та Споживачу послуги з розподілу електричної енергії. Крім функцій оператора системи розподілу AT “Одесаобленерго” також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку (в силу абз. 3 п.5 Постанови КРЕКП № 312 від 14.03.18 р.) та адміністратора комерційного обліку в силу (п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р.). Це означає, що АТ “Одесаобленерго” адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від Споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита Споживачем та надає цю інформацію Постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії Споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє Споживачу рахунки на оплату.
Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягай згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається в паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформляються у паперовій формі та підписуються обома сторонами. 
Публічний Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та публічні комерційні пропозиції для споживачів електричної енергії, які мають право на універсальну послугу, викладені Товариством на офіційному веб-сайті та розміщені в газеті “Одеські вісті” №99 від 29.12.2018р. 
Позивач зазначав, що Інститут приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання заяви-приєднання від 20.02.2019 року, внаслідок чого споживачу був відкритий особовий рахунок № 99. Відповідно до заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг початком постачання електричної енергії є 01.01.2019. Приєднання Споживачем до умов публічного договору підтверджується фактом споживання електричної енергії та оплатами виставлених рахунків.
Відповідно до п. 5.1. публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору.
Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. За п.п. 6.1 та п.п. 6.8 п. 6 розділу XII “Кодексу комерційного обліку”, що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018р. зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.
Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. На даний час, на підставі п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме - AT “Одесаобленерго”.
За розрахунковий період грудень 2020р, січень-лютий 2021р. Товариством від AT “Одесаобленерго”, як оператора системи розподілу, були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії Інститутом за ці розрахункові періоди,  з яких вбачається, що за особовим рахунком № 99 у грудні 2020р. та січні-лютому 2021 року Інститутом спожито 187139 кВт.год. електричної енергії. Доказом на підтвердження обсягу споживання електричної енергії Інститутом за відповідний період є довідка отримана від AT «ДТЕК Одеські електромережі» за вих. № 110/03-258 від 16.02.2021 року (обсяги за грудень 2020 року та січень 2021р.) та № 110/03-421 від 16.03.2021р. (обсяги за лютий 2021 року). На підставі отриманих даних, Товариством було виписано відповідачу та отримано представником останнього під особистий підпис рахунок за спожиту електричну енергію у грудні 2020р. № 02-99/1 від 05.01.2021р. та № 02-99U/1 від 05.01.2021р.
Як зазначав позивач, відповідно до заяви приєднання, що була подана споживачем з метою приєднання до договору про надання постачальником універсальних послуг, серед точок обліку Інституту в розрахунковий період грудень 2020р. були непромислові об`єкти, які відповідно до абзацу 11 пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, мали право на отримання універсальних послуг як бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. Поряд з тим, внаслідок закінчення перехідного періоду, що тривав протягом 2019-2020 рр. - у відповідності до Правил роздрібного ринку електричної енергії, та за відсутністю звернення Інституту до позивача щодо укладення по непромисловим об`єктам договору закупівлі по вільним цінам, постачання на зазначені об`єкти з 01.01.2021р. здійснюється постачальником «останньої надії».
Таким чином, за розрахунковий період грудень 2020р. споживачу був виставлений рахунок № 02-99U/1 від 05.01.2021р. за непромисловими об`єктами з ЕІС кодами 62Z5700473946419 та 62Z7335598514249 за тарифом, іншим ніж для побутових споживачів. Рахунки № 02-99/1 від 04.02.2021р. та № 02-99/1 від 02.03.2021р. за спожиту у січні-лютому 2021 року були направлені засобами поштового зв`язку. Вказані рахунки отримані відповідачем 11.03.2021 року, відповідно до відомостей онлайн сервісу Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення за трек-номером 6500706657171.
У свою чергу, як передбачено пунктом 4 Комерційної пропозиції, яка є додатком № 3 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Товариства, але не пізніше 10 числа місяця, що слідує за розрахунковим. 
Відповідачем за виставленим рахунком енергопостачальної організації за спожиту електричну енергію у грудні 2020р. сплачено кошти у розмірі 320 000 грн., що підтверджується банківською випискою про проведену оплату, з урахуванням чого, залишок основного боргу за спожиту електроенергію періоду грудня 2020р. та січня-лютого 2021р. станом на дату подачі даного позову складає 267 952,78 грн.
У зв`язку з простроченням оплати заборгованості за спожиту активну електроенергію, Товариство на підставі ст. 625 ЦК України нарахувало відповідачу 3% річних в сумі 1  008,70грн.  та інфляційні втрати в сумі 1 936,21грн..
Колегія суддів погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком суду першої інстанції про задоволення заявлених Товариством позовних вимог, з огляду на таке.
Відповідно до ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Статтею 199 ГК України визначено, що виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються  відповідні положення Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положенні про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору і постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".
Згідно з ст. ст. 1, 26 Закону України „Про електроенергетику”, постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов`язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.
Судом встановлено, що правовідносини сторін склалися на підставі укладеного між ними договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. 
Пунктом 3.1.7. ПРРЕЕ встановлено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.
Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. 
Підпунктами 6.1., 6.8. п.6 розділу XIII Кодексу комерційного обліку обсяги спожитої електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг  від 14.03.2018  № 311, визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування. Одразу після отримання фактичних показів з лічильників споживача постачальник послуг комерційного обліку має їх перевірити та передати адміністратору комерційного обліку для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.
Згідно з ст.ст.25, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1.1.2. “Правил роздрібного ринку електричної енергії”, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. (далі-ПРРЕЕ), передбачено, що електрична енергія (активна) – енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.
Пункт 1.2.1. ПРРЕЕ передбачає, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.
Відповідно до пункту 4.21. ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом.
Пунктом 5.2.1. ПРРЕЕ передбачено, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному отриманні коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.
Відповідно до п. 5.5.5. ПРРЕЕ визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону  України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:  назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Судом установлено, і це підтверджується обґрунтованим розрахунком сум заявлених до стягнення, а також первісними документами наявними в справі, що у період з грудня 2020 по лютий 2021 включно відповідачем було спожито електроенергії загальною вартістю 587  952, 78 грн., з яких оплачено 320  000 грн., що підтверджується банківською випискою станом на 24.12.2020 та не заперечується сторонами. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту у спірний період електроенергію становить 267 952,78 грн.   
Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач не спростувавши за допомогою законодавчо встановлених засобів доказування невиконання свого договірного обов`язку щодо своєчасної оплати вартості спожитої електроенергії, не надав суду належних доказів проведення остаточного розрахунку, у зв`язку з чим прострочений борг відповідача перед позивачем в сумі  267 952,78 грн.  обґрунтовано визнано судом першої інстанції таким, що підлягає стягненню. 
За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачеві на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 1008,70 грн. 3% річних та 1936,21 грн. втрат від інфляції.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати спожитої електроенергії у встановлені строки тягне за собою обов`язок відповідача сплатити позивачеві втрати від інфляції та проценти річних.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, оскільки факт порушення встановленого умовами договору строку виконання грошового зобов`язання з боку відповідача є встановленим, і останнім не спростовано, то, відповідно, і вимоги позивача про стягнення з відповідача   3% річних та втрат від інфляції є обґрунтованими. 
За результатами перевірки обчислених позивачем розрахунків процентів річних у розмірі 1008,70 грн. та втрат від інфляції у розмірі 1 936,21 грн. судом апеляційної інстанції встановлено, що вони відповідають умовам укладеного сторонами договору та чинному законодавству і відповідачем не спростовані як в цілому, так і за їх складовими, доводи відповідача не містять власного контррозрахунку, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та правильно були задоволені місцевим судом.
Викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача в обґрунтування заперечень проти позову досліджувалися судом першої інстанції та правильно не були прийняті до уваги, з огляду на таке.
Так, постачання електричної енергії здійснюється у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312 (далі - ПРРЕЕ), на умовах договору, укладеного з електропостачальником. На роздрібному ринку електричної енергії не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до ПРРЕЕ договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених ПРРЕЕ. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється на основі Типового договору (додаток 6 до ПРРЕЕ).
Як встановлено судом, 20.02.2019 Інститутом було підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії позивачем на умовах раніше укладеного договору з постачання електричної енергії за регульованим тарифом № 99 (Центральний міський підрозділ ТОВ «ООЕК»). При цьому, Додатком № 1 до заяви-приєднання було визначено перелік точок комерційного обліку Інституту, серед яких непромислові об`єкти, що мали право на постачання електричної енергії у постачальника універсальних послуг та житлові будинки.
Відповідно до абзацу 2 п. 7 ПРРЕЕ тимчасово, на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року, універсальні послуги, крім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов`язки, передбачені ЗУ «Про ринок електричної енергії» для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 Закону України «Про ринок електричної енергії».
Жодною нормою чинного законодавства не передбачено втрати чинності публічних договорів після спливу строку, встановленого п. 2 п. 7 ПРРЕЕ.
Вимоги даного пункту розповсюджувалися виключно на електроустановки (точки обліку) потужністю до 150кВт. Внаслідок закінчення вищевказаного перехідного періоду, що тривав протягом 2019-2020рр. та за відсутності від відповідача звернення щодо обрання Товариства як постачальника за вказаними непромисловими об`єктами, позивачем було направлено повідомлення до ДПЗД «Укрінтеренерго» про припинення договорів про постачання електричної енергії на об`єкти з ЕІС кодами 62Z5700473946419 та 62Z7335598514249 з 31.12.2020р. та подальше постачання ДПЗД «Укрінтеренерго» на вказані об`єкти на підставі ч. 4 п. 3.4.2 Розділу 3 ПРРЕЕ.
Зазначене підтверджується Протоколом від 19.04.2021р. та Договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 05.05.2021р. 
В свою чергу, зазначений договір жодним чином не підтверджує, що у період січня та лютого 2021р. постачальником електричної енергії за точками обліку житлові будинки з ЕІС кодами 62Z884202604757L та 62Z7255844617690 було ДПЗД «Укрінтеренерго», оскільки ані в протоколі, а ні в самому договорі та додатках до нього не визначено перелік точок обліку за якими здійснюється постачання електричної енергії у відповідності до укладеного договору між постачальником «останньої надії» та Інститутом від 05.05.2021р.
Щодо продовження постачання електричної енергії на житлові будинки з ЕІС кодами 62Z884202604757L та 62Z7255844617690 з 01.01.2021р., то в силу ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» саме позивача наділено обов`язком виконувати функції постачальника універсальних послуг на території Одеської області протягом трьох років, починаючи з 01.01.2019 р. 
Частиною 1 статті 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.
Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії.
Згідно з п. 1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.
На законодавчому рівні можливість продажу електричної енергії за цінами для населення передбачена тільки для постачальників універсальних послуг. Постачання електричної енергії, що споживається у житлових будинках, у тому числі на технічні цілі та освітлення дворів, східців, і номерних знаків за цінами для побутових споживачів, - можлива тільки у постачальника універсальних послуг.
Отже, точки обліку електричної енергії з ЕІС кодами 62Z884202604757L та 62Z7255844617690 - знаходяться у житловому комплексі Інституту; електрична енергія в цих точках використовується для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, розташованого на території житлового комплексу Інституту, тобто електрична енергія використовується населенням у житлових будинках та підлягає до оплати за цінами постачальника універсальних послуг.
Разом з тим, з 01 січня 2019р. на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу - АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії на підставі Постанови НКРЕКП № 1345 від 06.11.2018 р. «Про видачу AT «Одесаобленерго» (на даний час найменування - AT «ДТЕК Одеські електромережі») ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом».
AT «ДТЕК Одеські електромережі» надає Товариству та Споживачу послуги з розподілу електричної енергії. Крім функцій оператора системи розподілу, AT «ДТЕК Одеські електромережі» також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку (в силу абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р.) та адміністратора комерційного обліку в силу (п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р.). Це означає, що AT «ДТЕК Одеські електромережі» адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від Споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита Споживачем та надає цю інформацію Постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії Споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє Споживачу рахунки на оплату.
Відповідно до п. 2.1.17 ПРРЕЕ за укладеними договорами електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) оператор системи формує особові рахунки, на яких обліковує стан розрахунків за послуги з передачі (розподілу) електричної енергії, із зазначенням відповідальних за розрахунки сторін, зазначає інформацію відповідно до реєстру точок комерційного обліку споживачів відповідних електропостачальників та вносить відповідні зміни протягом одного робочого дня, наступного за днем настання таких змін.
Разом з тим, ч. 5 п. 5.1.2. ПРРЕЕ визначено обов`язок оператора системи формувати і вести реєстр електропостачальників, які мають доступ до мереж оператора системи, реєстр особових рахунків та особові рахунки споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи, реєстр власників мереж, які підпадають під визначені критерії малої системи розподілу, інформувати електропостачальників та власників мереж, занесених до цих реєстрів, про необхідність укладення передбачених цими Правилами договорів та врегулювання відносин з користувачами малих систем розподілу.
Отже, враховуючи, що оператором системи розподілу – AT «ДТЕК Одеські електричні мережі» було передано відомості щодо споживання електричної енергії за січень 2021р. на вказаний об`єктах Інституту саме Товариству, що підтверджується довідкою про обсяги спожитої електричної енергії, саме позивач був постачальником електричної енергії на житлові будинки з ЕІС кодами 62Z884202604757L та 62Z7255844617690 з 01.01.2021р. у розрахунковий період січень 2021р.
Також скаржник як підставу для звільнення від відповідальності посилається на наявність у нього договірних відносин з третьою особою ТОВ «Олімп Комсервіс Плюс». 
Так, рішенням господарського суду Одеської області від 16.03.2020р. у справі №916/137/20 за позовом Товариства до Інституту про стягнення заборгованості встановлено факт, що станом на 16.03.2020р. об`єкти, які нібито були передані третій особі, належать саме відповідачу, чим підтверджено обов`язок останнього зі сплати вартості спожитої електричної енергії. Тобто, твердження скаржника щодо передачі об`єктів третій особі з 01.02.2015р. як підстава для звільнення від обов`язку з оплати вартості спожитої електричної енергії не знайшло свого підтвердження та спростовується рішенням суду у справі № 916/137/20, що набрало законної сили.
Згідно з п. 4.27 Правил, у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. Дія договору про постачання електричної енергії достроково припиняється у разі отримання електропостачальником від оператора системи або нового чи попереднього власника (користувача) об`єкта споживача документального підтвердження факту укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи і новим власником (користувачем) цього об`єкта. 
У такому разі дія відповідних договорів припиняється в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) їх дія продовжується до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами.
У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.
З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил, після припинення дії договорів зі споживачем, який звільняє приміщення, у частині постачання та розподілу електричної енергії на цей об`єкт.
Таким чином, саме по собі укладення відповідачем договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій не припиняє дію договору про постачання електричної енергії та не звільняє останнього від обов`язку щодо належної оплати вартості спожитої електричної енергії, водночас відповідачем не надано доказів звернення до позивача із відповідними заявами щодо припинення Договору про постачання електричної енергії, передання об`єктів за договором іншому користувачу та ін.
Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення судом першої інстанції норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому безпредметне посилання скаржника в цій частині не приймається до уваги.
Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.
Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.
Згідно зі статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58). 
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.  
Враховуючи викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку  ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 3  405 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 03 червня 2021 у справі              № 916/822/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортування - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повна постанова складена 07.10.2021.

Головуючий  суддя:                                                                       Бєляновський В.В.

          Судді:                                                                                     Богатир К.В.

                                                                                                          Філінюк І.Г.