Головуючий суду 1 інстанції - Посохов І.В.   
                             Доповідач - Луганська В.М. 

Справа № 428/13431/19
Провадження № 22-ц/810/579/21

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року                                         м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Луганської В.М.
суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,
за участю секретаря: Залюшного О.Г.
учасники справи: 
позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку, 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 
на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 травня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Посохова І.С., 
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:
У грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі ПрАТ «Страхова компанія «АРКС») звернулося до суду з зазначеними вимогами в обґрунтування яких вказало, що 01 березня 2018 року між позивачем та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту за № 01/03/2018, відповідно до якого застраховано транспортний засіб Lexus, державний номерний знак НОМЕР_1 – номер додатку до договору в ПЗ Страховика № 138220а8х.
17 вересня 2018 року о 20:40 в с. Руська Лозова, вул. Польова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Lexus, д.н.  НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 , власником якого є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», та автомобіля VOLVO, д.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Lexus, д.н.  НОМЕР_1 , що був застрахований. 
Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2018 року (справа № 619/3913/18) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2415310 від 05.10.2018 року та умов договору страхування № 138220а8х від 15.05.2018 року, розмір страхового відшкодування склав 341 915, 33 грн, яке позивачем було сплачено на СТО згідно з платіжним дорученням № 503 458 від 08 жовтня 2018 року.
Відповідно до п. 28.11 договору добровільного страхування наземного транспорту № 138220а8х від 15.05.2018 (Генерального договору страхування № 01/03/2018 від 01.03.2018) при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої договором франшизи. 
Відповідно до розрахунку розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за страховим випадком: вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus, д.н.з.  НОМЕР_1 , згідно з рахунком № НОМЕР_3 та калькуляцією до рахунку склав 341 915, 33 грн, а франшиза згідно з договором страхування становить 0,00 грн. 
Згідно звіту № 1120, вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus, д.н. з.  НОМЕР_1 , з урахування значення коефіцієнту фізичного зносу, розрахована оцінювачем, склала 343 695, 10 грн.
До АТ «CK «АРКС» (правонаступника АТ «CK «АХА СТРАХУВАННЯ») перейшло право вимоги на отримання від винної особи – ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Lexus, д.н.з.  НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.09.2018 о 20:40 в с. Руська Лозова, вул. Польова.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу VOLVO, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Вусо» згідно з полісом № АМ/4528150, яким встановлений ліміт відповідальності відповідача в розмірі 100 000, 00 грн, франшиза - 2 000, 00 грн.
Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/3761/19 від 24.05.2019 року з ПрАТ «СК «ВУСО» стягнуто 98 000, 00 грн. (100 000, 00 грн ліміт відповідальності страхової компанії - 2 000, 00 грн франшизи). 20 червня 2019 року ПрАТ «СК «Вусо» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 98 000, 00 грн, невідшкодованою сумою є 243915,33 грн.
Позивач просив стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 243 915,33 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судовий збір у сумі 3 658, 73 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 травня 2021 року позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 243 915, 33 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3658,73 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував положення ст. ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та помилково дійшов висновку, що саме ОСОБА_4 є особою, яка має право розпоряджатися страховим відшкодуванням, давати вказівки кому і на які рахунки перераховані гроші, а також узгоджувати розмір страхового відшкодування, оскільки ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» не давало водію ОСОБА_5 своєї згоди приймати рішення про виплату йому страхового відшкодування шляхом перерахування грошей на рахунок ФОП ОСОБА_6 . 
Матеріали справи не містять доказів, що ФОП ОСОБА_6 надала послуги з ремонту пошкодженого майна. 
Розрахунок не був узгоджений зі страхувальником ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» і не містить підпису представника. Письмової згоди ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» або його доручення на отримання ФОП ОСОБА_7 грошей від страхової компанії чи договору на надання послуг з ремонту пошкодженого автомобіля до матеріалів справи не надано.
Крім того, відповідно до калькуляції, в якості фірми ремонту вказана ФОП ОСОБА_8 з м. Харків, що не співпадає з ФОП ОСОБА_6 , яка отримала кошти. 
Скаржник зазначив, що розрахунок не був узгоджений зі страхувальником ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», оскільки не містить підпису представника.
Судом першої інстанції залишені поза увагою посилання представника відповідача про неспівпадіння дат складання калькуляції та надання рахунку про оплату № 119 від 05.10.2018 року.
Скаржник посилається на те, що суд залишив поза увагою, що додаток до страхового акту- розрахунку страхового відшкодування не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки не містить номеру страхового акту, дати, місяця складання, відсутня посада, гербова печатка, рахунок на оплату №119, який не містить посилання на договір на підставі якого перераховуються грошові кошти, ремонтну калькуляцію від 05 жовтня 2018 року, яка зроблена за сім днів до дати складання протоколу огляду транспортного засобу, звіт №1120 від 11 жовтня 2018 року, який виконано не суб`єктом оціночної діяльності, калькуляція від 11.10.2018, яка не є належним та допустимим доказом, оскільки не містить відомостей про виконавця, його посаду, підпису та гербової печатки, відсутні відомості про відповідальну особу за її зміст; невідповідність полісу АМ № 004528150 ( ОСОБА_1 ) встановленій формі зразка візуальної форми поліса обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджує укладення внутрішнього електронного договору, оскільки відсутні дані про страховика, строк дії договору; необхідність врахування сум податку на додану вартість при виплаті страхового відшкодування, проте з платіжного доручення № 503458 від 08.10.2018 вбачається, що страхове відшкодування зазначено без ПДВ.
Суд залишив поза увагою, що позовна заява подана не уповноваженою особою адвокатом Брусковим В.А. 
Скаржник посилається на те, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, не врахував висновки, які викладені у постановах Верховного Суду, не дослідив докази на предмет їх відповідності ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не дав їм належної оцінки, що унеможливлює встановлення наявності підстав для задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу  ПрАТ «Страхова Компанія «АРКС» не погоджується із доводами апеляційної скарги та зазначило, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на підставі Закону України «Про страхування», оскільки між позивачем та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту №01/03/2018 відповідно до умов якого 15.05.2018 року  було застраховано  транспортний засібLexus, д.н.з.  НОМЕР_1 .
Посилання відповідача на те, що позивач мав керуватися ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при виплаті страхового відшкодування є безпідставним.
Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у відповідності до вимог договору страхування №138220а8х. Відповідно до п.28.10. вказаного договору страхування (генерального договору страхування №01/03/2018) при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ, яким саме є розрахунок страхового відшкодування.
Доводи апеляційної скарги безпідставні, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Брусков Віктор Ярославович апеляційну скаргу не визнав, вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи заявлені вимоги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що судом були встановлені наступні обставини: 17 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_1 спричинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої завдав матеріальної шкоди власнику автомобіля Lexus LX 450, д.н. НОМЕР_1 . 
Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 12.10.2018 по справі № 619/3913/18 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Автомобіль Lexus LX 450, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску належить на праві власності ТОВ «УЛФ-Фінанс».
Відповідно до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 01/03/2018 від 01.03.2018 року, ТОВ «УЛФ-Фінанс» уклало з АТ «СК АХА Страхування» договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого були застраховані транспорті засоби, які зазначені в Реєстрі застрахованих ТЗ і власником цих транспортних засобів є Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», зі строком дії Договору з 01.03.2018 року по 28.02.2019 рокеу. Згідно Реєстру застрахованих ТЗ № 5 від 31.05.2018 року, який є додатком до Генерального договору добровільного страхування наземного транспорту № 01/03/2018 від 01.03.2018 року, було застраховано легковий автомобіль Lexus LX 450d, чорного кольору, 2017 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , номер Додатку до договору в ПЗ Страховика 138220a8x.
20 червня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС».
Вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus LX 450, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП 17.09.2018, складає 343 695, 10 грн. Згідно рахунку на оплату № 119 від 05.10.2018, ФОП ОСОБА_7 виставила рахунок ТОВ «УЛФ-Фінанс» за оплату ремонту та обслуговування автомобіля в сумі 341 915, 33 грн. Відповідно до платіжного доручення № 503 458 від 08.10.2018 року АТ «СК «АХА Страхування» виплатило ФОП ОСОБА_7 в якості страхового відшкодування згідно з актом № АХА2415310, ТОВ «УЛФ-Фінанс» у розмірі 341 915, 33 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 по справі № 910/3761/19 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ВУСО» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» стягнуто 98 000, 00 грн страхового відшкодування. Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що позивач набув право регресної вимоги до відповідача, а тому заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)).
У випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 цього Закону, страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України
«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття цього права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист.
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.
Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. 
Судом встановлено, що 01 березня 2018 року між позивачем та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту за № 01/03/2018, відповідно до якого застраховано транспортний засіб Lexus, державний номерний знак НОМЕР_1 – номер додатку до договору в ПЗ Страховика № 138220а8х.
20 червня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 606267.
17 вересня 2018 року о 20:40 в с. Руська Лозова, вул. Польова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 і власником якого є ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та автомобіля VOLVO, д.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Lexus, д.н. НОМЕР_1 , що був застрахований. 
Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 12.10.2018 по справі № 619/3913/18 про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Lexus LX 450, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, який належить на праві власності ТОВ «УЛФ-Фінанс», зазнав механічні пошкодження.
Згідно зі звітом № 1120 щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля від 11.10.2018, дослідження якого проводилося на підставі договору, укладеного між Суб`єктом оцінюючої діяльності ОСОБА_9 та АТ «СК «АХА Страхування», вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля Lexus LX 450, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП 17.09.2018, складає 343 695, 10 грн.
Відповідно до страхового акту № АХА2415310 від 05 жовтня 2018 року випадок, який стався 17 вересня 2018 року, є страховим випадком та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» має право на страхову виплату, пов`язану з страхуванням транспортного засобу марки Lexus, д.н. НОМЕР_1 , у розмірі 341915, 33 грн.
08.10.2018 року АТ «СК «АХА Страхування» перерахувало ФОП ОСОБА_7 в якості страхового відшкодування згідно з актом № АХА2415310, ТОВ «УЛФ-Фінанс» у розмірі 341 915, 33 грн, що підтверджується платіжним доручення № 503 458 від 08.10.2018 року.
Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/004528150 вантажний автомобіль VOLVO FN 12.380, державний номер НОМЕР_2 , був застрахований в страховій компанії ПрАТ СК «ВУСО» зі страховою сумою за шкоду майну - ліміт 100 000, 00 грн, розмір франшизи - 2 000, 00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 по справі № 910/3761/19 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА СТРАХУВАННЯ» стягнуто 98 000, 00 грн страхового відшкодування та 1 921,00 грн судового збору.
Сума збитків, які не відшкодовані ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» , на дату подання позову становить 243 915,00 грн (341 915, 33 – 98 000, 00).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі, однак помилково зазначив, що позивач набув право регресної вимоги до відповідача, оскільки як зазначалося вище, відповідно до статей 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування, такий перехід права вимоги є суброгацією. Однак це не впливає на правильний висновок суду про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції до спірних правовідносин не застосував положення 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки предметом позову є вимога, заявлена позивачем, яку він визначає, у порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» про відшкодування завданої майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 243 915, 33 грн. 
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).
Під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції скаржником на надано належних та допустимих доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував позовні вимоги, тому доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» не давало водію ОСОБА_5 згоди про виплату страхового відшкодування, ФОП ОСОБА_7 не здійснювала послуги з ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахунок страхового відшкодування не був узгоджений із страхувальником, про те, що страховий акт «АХА2415310, додаток до страхового акту- розрахунку страхового відшкодування, рахунок на оплату №119, ремонтна калькуляція від 05 жовтня 2018 року не є належними доказами не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що звіт №1120 від 11 жовтня 2018 року, виконано не суб`єктом оціночної діяльності, оскільки згідно вказаного звіту, дослідження провадилося оцінювачем ОСОБА_10 , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, виданого Фондом державного майна України, є працівником ФОП ОСОБА_11 , та складений і підписаний ОСОБА_9 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності.
Доводи апеляційної скарги про те, що у звіті №1120 оцінювачем помилково застосований коефіцієнт фізичного зносу складових частин – 0 не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 7. 38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників транспортного засобу, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових транспортних засобів.
У справі, що переглядається, автомобіль Lexus LX 450, відповідно до матеріалів справи випущено у 2017 році, отже, у наведеному випадку значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Втім, чинне законодавство не містить відповідних положень щодо необхідності урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу у правовідносинах, що виникли між страхувальником та страховиком відповідно до договорів добровільного страхування майна.
У такому випадку розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється згідно із умовами договору, вимогам спеціального законодавства і відповідачем не доведено, що розрахунок такої суми здійснений із порушенням умов договору або правил спеціального законодавства.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позовну заяву подано не уповноваженим представником Брусковим Віктором Ярославовичем, виходячи з наступного. 
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з пунктом 2 частини 1 статті 20 якого під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.
Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені статтею 26 зазначеного Закону, відповідно до частин 1-3 якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
З матеріалів справи вбачається, що представником позивача Брусковим Віктором Ярославовичем до позовної заяви було додано копію договору про надання правничої допомоги від 18 лютого 2019 року, укладеного між АТ «СК «АХА Стахування» та АО «Статніков, Катрушин та Партнери», копію ордеру на надання правої допомоги КВ №289442, який підписано керуючим партнером адвокатського об`єднання, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Тобто представник до позовної заяви надав належні документи на підтвердження його повноважень як представника позивача.
Не заслуговують на увагу посилання скаржника в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду, оскільки у вказаних постановах Верховного Суду зроблено висновки у справах у яких правовідносини є відмінними з правовідносинами у зазначеній справі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, не допущено порушення норм процесуального права, які б привезли до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду по доводам апеляційної скарги.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення. 

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 травня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Дата складення повного тексту постанови 01 жовтня 2021 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов