ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року                                       м.Дніпро                         Справа №  904/4151/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),
                       суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.
секретар судового засідання Абадей М.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Синьогіна Я.В., довіреність №2019/0/29-21  від 12.03.2021 р.,  представник;
від відповідача: Вілінський О.В., довіреність №б/н  від 17.05.2021 р.,  адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Стандарт" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 06.08.2021 (повний текст складений 06.08.2021, суддя Мілєва І.В.) у справі №904/4151/21
за позовом Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, м. Дніпро 
до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт", м. Дніпро 
про визнання недійсним пункту договору та стягнення 61 000,00 грн.  

ВСТАНОВИВ: 
    
У квітні 2021 року Департамент охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про  визнання недійсним пункту 3.1 договору про закупівлю товарів за державні кошти №6/2020-ПФ від 10.04.2020 в частині нарахування податку на додану вартість у розмірі 61 000,00 грн та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" на свою користь         61 000,00 грн коштів, отриманих у вигляді податку на додану вартість за цим договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що господарська операція, яка відбулася між сторонами, звільнена від оподаткування відповідно до п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, тому сплачена позивачем відповідачу відповідно до видаткової накладної № 1799-5 від 10.04.2020 сума ПДВ в розмірі 61 000,00 грн підлягає поверненню на підставі ч.1,2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, а п. 3.1 договору про закупівлю товарів за державні кошти №6/2020-ПФ від 10.04.2020 в частині нарахування податку на додану вартість у розмірі 61 000,00 грн визнанню недійсним як такий, що суперечить чинному законодавству України (п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України).
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021 у справі №904/4151/21 позов задоволено частково; з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" стягнуто на користь Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації 61 000,00 грн безпідставно отриманих коштів, 2 270,00 грн судового збору; в решті позову відмовлено.  
Рішення суду першої інстанції мотивовано правомірністю позовних вимог у задоволеній судом частині та відсутністю підстав для визнання недійсним п. 3.1 договору про закупівлю товарів за державні кошти №6/2020-ПФ від 10.04.2020 в частині нарахування податку на додану вартість у розмірі 61 000,00 грн з огляду на те, що податок на додану вартість не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Стандарт" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021 у справі №904/4151/21 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" на користь Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації  61 000,00 грн безпідставно отриманих коштів,  2 270,00 грн судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
-          на момент поставки діяв Перелік товарів, визначений та затверджений постановою Кабінету Міністрів України №224 від 20.03.2020, у якому не було позицій, обумовлених предметом укладеного між сторонами договору;
-          застосування норм Закону №540-ІХ в частині звільнення від оподаткування ПДВ є неправомірним;
-          режим звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання товарних позицій, включених до Переліку №224 постановою Кабінету Міністрів України №271 від 08.04.2020, застосовується з дати набрання чинності цієї постанови, тобто з 15.04.2020;
-          відповідачем у відповідності із законодавством за підсумками звітного періоду було перераховано до бюджету ПДВ у сумі 61  000,00 грн, тому відсутній факт збагачення.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 для розгляду справи №904/4151/21 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2021 зазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Стандарт" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 06.08.2021 у справі №904/4151/21; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 16.11.2021.
19.10.2021 від позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін. Зазначив, що відповідач отримав від позивача всю суму за договором, у тому числі суму в рахунок сплати ПДВ, втім відповідач не повинен сплачувати суму ПДВ до бюджету з огляду на те, що товар звільнено від оподаткування ПДВ, тому неповернення відповідачем позивачу суми, перерахованої поза межами договірних платежів, має наслідком збагачення відповідача на суму 61  000,00 грн.
У судовому засіданні 16.11.2021 представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити; представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2020 між Департаментом охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство “Стандарт” (постачальник) укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти № 6/2020-ПФ, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити замовнику товари, перелік, кількість, ціни та ідентифікаційні особливості яких зазначені у специфікації, що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною, а замовник – прийняти і оплатити ці товари. 
Відповідно до п. 1.2. договору найменування та код групи товару за Державним класифікатором продукції та послуг «ДК 021:2015:33140000-3 Медичні матеріали (18094 Лицева маска для захисту дихальних шляхів, 18094 Лицева маска для захисту дихальних шляхів): півмаска фільтрувальна FFР2; півмаска фільтрувальна FFР3. Найменування та кількість товару згідно зі специфікацією (додаток № 1).
Сума договору встановлюється у національній валюті України та становить:           366 000,00 грн, в тому числі ПДВ – 61 000,00 грн. Сума цього договору може бути змінена згідно чинного законодавства України за взаємною згодою сторін шляхом укладання відповідної додаткової угоди до цього договору (п. 3.1. договору).
Ціна за одиницю товару, у тому числі ПДВ, визначається згідно специфікації та може бути змінена відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 3.2. договору).
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 16.06.2020, а в частині розрахунків - до повного його виконання      (п. 10.1. договору).
Сторонами підписано додаток № 1 “Специфікацію” до договору (а.с. 28), в якій вони дійшли згоди про поставку товару:
- півмаска фільтрувальна медична одноразова “стандарт 203” FFР2 NR, код згідно з УКТЗЕД 6307 90 98 00/медична маска (згідно Постанови КМУ № 225 від 20.03.2020) у кількості 17  000 шт. на суму 306  000,00 грн з ПДВ;
- півмаска фільтрувальна медична одноразова “стандарт 313” FFР3 NR, код згідно з УКТЗЕД 6307 90 98 00/медична маска (згідно Постанови КМУ № 225 від 20.03.2020) у кількості 2  000 шт. на суму 60  000,00 грн з ПДВ. Всього товар підлягає поставці на загальну суму 366  000,00 грн, в тому числі ПДВ – 61  000,00 грн.
На виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар: півмаска фільтрувальна медична одноразова “стандарт 203” FFР2 NR у кількості 17  000 шт. та півмаска фільтрувальна медична одноразова “стандарт 313” FFР3 NR у кількості       2  000 шт. на загальну суму 366  000,00 грн, в тому числі ПДВ – 61  000,00 грн, що підтверджується підписаною сторонами та скріпленою їх печатками видатковою накладною № 1799-5 від 10.04.2020 (а.с. 32).
Відповідач виставив позивачу рахунок № 1799-5 від 10.04.2020 на оплату товару вартістю 366  000,00 грн, в тому числі ПДВ – 61  000,00 грн (а.с. 29).
Відповідно до платіжного доручення № 453 від 13.04.2020 (а.с. 30) позивач сплатив відповідачу грошові кошти у сумі 366  000,00 грн, в тому числі ПДВ – 61  000,00 грн (а.с.30). 
Департамент охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до Державної податкової служби за індивідуальною консультацією щодо порядку застосування положень пункту 71 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України до окремих видів товарів, в тому числі - Півмаска фільтрувальна медична FFР2.
Індивідуальною податкової консультацією Державною податковою службою за вх. № 401/0/28-21 від 19.01.2021 надано роз`яснення, що згідно з пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (з урахуванням внесених змін) тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України, від оподаткування податком на додану вартість звільняються такі операції: з ввезення на митну територію України товарів (в тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України; з постачанням на митній території України товарів (в тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.
Перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби (СОVID-19) (спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, встановлений пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 року № 224 зі змінами та доповненнями (далі - Перелік № 224).
Норми пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Кодексу застосовуються до операцій, здійснених в період, починаючи з 17 березня 2020 року, і до останнього числа місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19).
Приміткою 1 до Переліку № 224 передбачено, що основною підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, є відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу, основного компонента), міжнародному непатентованому найменуванню (назві) лікарського засобу, які зазначені в Переліку № 224.
Режим звільнення від оподаткування ПДВ, встановлений пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Кодексу, застосовується на усіх етапах постачання товарів, включених до Переліку № 224, незалежно від статусу покупця таких товарів чи форми його власності.
Податкові пільги, визначені статтею 197 розділу V Кодексу та окремими пунктами підрозділу 2 розділу XX Кодексу, надаються не окремим платникам податків, а застосовуються при здійсненні операцій з постачання тих чи інших товарів, чи надання тих чи інших послуг. Тому платники ПДВ не мають права ні відмовитися, ні зупинити використання режиму звільнення від оподаткування на один чи декілька звітних періодів, якщо дію пільги прямо не зупинено чи не обмежено відповідними нормами Кодексу.
Дане правило повною мірою застосовується і до пільги оподаткування, яка передбачена пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX Кодексу. Ця вимога законодавства застосовується незалежно від того, чи містять договори та первинні документи, складені на постачання таких товарів, положення щодо необхідності нарахування ПДВ чи ні, а також незалежно від дати укладення таких договорів.
До розділу "Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби (СОVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2" Переліку товарів № 224, зокрема, включена товарна позиція медична маска, респіратор FFP2 або FFP3, маски, не оснащені змінними фільтрами згідно з кодом УКТ ЗЕД 6307 90 98 00.
Таким чином, від оподаткування ПДВ згідно з пунктом 71 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу звільняються ті товари, назва яких відповідає назві товарів (медичних виробів, основних компонентів), міжнародному непатентованому найменуванню (назві) лікарських виробів, що включені до Переліку товарів № 224, та за умови дотримання вимог, встановлених у примітках до Переліку товарів № 224.
Враховуючи викладене, постачальники, з якими Департаментом охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації укладено договори про закупівлю товарів (медичних виробів, медичного обладнання, дезінфекційних засобів та засобів індивідуального захисту), включених до Переліку товарів № 224 за державні кошти, починаючи з 17.03.2020 і до останнього числа місяця, в якому завершується дія карантину, повинні визначати вартість таких товарів без ПДВ.
Позивач зазначає, що звернувся до відповідача з листом за № 3466/0/29-20 від 04.05.2020 (а.с. 33-34), в якому просив вжити заходів щодо повернення сплаченої суми ПДВ, в тому числі за договором про закупівлю товарів за державні кошти                                № 6/2020-ПФ від 10.04.2020. 
Листом № 06/01-05 від 06.05.2020 (а.с. 35-36) відповідач повідомив, що режим звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання товарних позицій, включених до Переліку № 224 постановою КМУ № 271, застосовується з дати набрання чинності вказаної постанови, тобто з 15 квітня, як зазначено у інформаційному листі Державної податкової служби України № 10 від 16.04.2020, тому здійснення повернення суми ПДВ по операціям з поставок, що були здійснені до 15.04.2020, є неможливим. 
Позивач зазначає, що 06.08.2020 ним було повторно направлено лист до відповідача за № 6085/0/29-20 від 06.08.2020 (а.с. 37) про вимогу повернути сплачену суму ПДВ за договором про закупівлю товарів за державні кошти.
Листом № 18/04-08 від 18.08.2020 (а.с. 38-39) відповідач також повідомив, що режим звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання товарних позицій, включених до Переліку № 224 постановою КМУ № 271, застосовується з дати набрання чинності вказаної постанови, тобто з 15 квітня, як зазначено у інформаційному листі ДПС України № 10 від 16.04.2020.
Позивач зазначає, що знову звернувся до відповідача з листами № 10178/0/29-20 від 17.12.2020 (а.с. 40-41) та № 716/0/29-21 від 27.01.2021 (а.с. 44) про повернення сплаченої суми ПДВ.
Листом № 22/01-12 від 22.12.2020 (а.с. 42-43) відповідачем була надана відповідь, аналогічна попереднім.
Позивач зазначає, що звернувся до відповідача із досудовою вимогою № 3 вих.                         № 1793/0/29-21 від 03.03.2021 (а.с. 45-48) про повернення податку на додану вартість в сумі в том числі 61 000,00 грн.
Відповідач відповідь на досудову вимогу не надав, суму сплаченого позивачем розміру ПДВ на 61 000,00 не повернув, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.
Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту, тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Близьку за змістом позицію викладено у постановах Верховного Суду 14.01.2021 у справі  № 922/2216/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі  № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.
Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України ПДВ - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Порядок обчислення та сплати ПДВ регламентується розділом V Податкового кодексу України.
Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.
За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем /замовником послуг/. 
Умовами договору №6/2020-ПФ від 10.04.2020 сторони погодили, що у ціну розрахункової одиниці вартості товару включено оплату ПДВ.
Водночас,  Законом України від 30.03.2020 № 540 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020, доповнено підрозділ 2 розділу ХХ Податкового кодексу України пунктом 71, згідно з яким тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування ПДВ операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу та положення статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій. Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17.03.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 затверджено перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування ПДВ, серед яких і медичні маски (код згідно з УКТЗЕД 6307 90 98 00); з 15.04.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №271 від 08.04.2020 перелік медичних масок доповнено, зазначено також про респіратори FFP2 або FFP3, маски, не оснащені змінними фільтрами (код згідно з УКТЗЕД 6307 90 98 00).
Виходячи з наведених положень Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224, з урахуванням примітки 1 до неї, апеляційний господарський суд доходить висновку, що оскільки п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції Закону №530-IX від 17.03.2020) передбачено звільнення від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України" у первісній редакції Постанови № 224, підставою звільнення   від оподаткування податком на додану вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, передбачалося відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу), а у специфікації до договору сторони визначили, що товаром є медична маска (згідно постанови КМУ №255 від 20.03.2020), тобто відповідність назви товару коду УКТЗЕД 6307 90 98 00, то включення до ціни товару за договором податку на додану вартість  було безпідставним. 
Верховним Судом в постанові від 01.06.2021 у справі №916/2478/20 зазначено, що хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.
Отже, відповідач, як одна із сторін зобов`язання, набув зазначені кошти за рахунок іншої сторони (позивача) не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором поставки, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, тобто на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України. Близьку за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 14.10.2014 у справі № 3-138гс14.
Постачальник отриману від покупця суму ПДВ до бюджету не сплатив, так як товар звільнено від оподаткування ПДВ, тому колегія суддів дійшла висновку, що неповернення відповідачем позивачеві суми, перерахованої поза межами договірних платежів (суми ПДВ, яка є складовою договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів), має наслідком збагачення товариства на суму 61  000,00 грн, тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом. Доводи апелянта, що ним було перераховано зазначену суму ПДВ до бюджету не підтверджені жодними доказами, податкова накладна до суду надана не була.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів у сумі 61 000,00 грн; доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції в цій частині та відхиляються апеляційним господарським судом як безпідставні. 
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява також містила вимогу про визнання недійсним пункту 3.1 договору про закупівлю товарів за державні кошти №6/2020-ПФ від 10.04.2020 в частині нарахування податку на додану вартість у розмірі 61 000,00 грн, у задоволенні якої судом першої інстанції відмовлено.
Апеляційна скарга відповідача не містить вимоги щодо перегляду рішення суду першої інстанції в цій частині, тому відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не перевіряє законність та обґрунтованість рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021 у справі №904/4151/21 в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним пункту 3.1 договору про закупівлю товарів за державні кошти №6/2020-ПФ від 10.04.2020 в частині нарахування податку на додану вартість у розмірі 61 000,00 грн.
Таким чином, апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2021 у справі №904/4151/21 в оскарженій частині таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Стандарт" на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 06.08.2021 у справі №904/4151/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 06.08.2021 у справі №904/4151/21 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта – Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Стандарт".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, визначених ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 16.11.2021.

Головуючий суддя                                                                       Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                               І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                               О.В. Чус