ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/476/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богацької Н.С.
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Сілаєва В.С.

за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Бортик Р.О., довіреність;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021, ухвалене суддею Коваль С.М. у м. Миколаїв, повний текст якого складено 11.05.2021
у справі №915/476/19
за позовом: Миколаївської міської ради
до відповідача: Підприємства «Універсал-Юг» товариства з обмеженою відповідальністю
про: скасування запису про право власності на нежитловий об`єкт та зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Миколаївська міська рада звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Підприємства «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю про:
скасування запису про право власності № 1460 в книзі: 11 від 02.06.2011 про державну реєстрацію за Підприємством «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю права власності на нежитловий об`єкт (ринок), який знаходиться за адресою: проспект Центральний (Леніна), 200, м. Миколаїв, Миколаївська область, і складається з основних будівель: літ. А загальною площею 48,3 кв. м.; літ. Б загальною площею 23,9 кв. м.; літ. В загальною площею 134,7 кв. м.; літ. М загальною площею 99,7 кв. м.; літ. Н загальною площею 160,4 кв. м.; літ. О загальною площею 67 кв. м.; літ. П загальною площею 72 кв. м.; літ. Р загальною площею 404,6 кв. м.; літ. С загальною площею 64,8 кв. м.; літ. Т загальною площею 65,2 кв. м.; літ. У загальною площею 58,3 кв. м.; літ. Ф загальною площею 14,5 кв. м., літ. Х загальною площею 33,2 кв. м.; літ. Ц загальною площею 56,2 кв. м.; літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.; літ. Є загальною площею 9,0 кв. м., службові будівлі, огорожі та споруди, реєстраційний номер майна 2844213 (33786727);
зобов`язання Підприємства «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю знести об`єкти самочинного будівництва: літ. Б загальною площею 23,9 кв. м., літ. С загальною площею 64,8 кв. м., літ. Т загальною площею 65,2 кв. м., літ. О загальною площею 67 кв. м., літ. П загальною площею 72 кв. м. та літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.
Позов мотивовано самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів та без будь-яких договірних відносин між сторонами (попередній договір оренди припинився 28.09.2006, продовжений не був, інших договорів не укладалось) під розміщення 2 торгівельних павільйонів та 4 кіосків. Зокрема, позивач зазначив, вказані споруди належать Підприємству «Універсал-юг» товариство з обмеженою відповідальністю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №463385 від 07.11.2011 та витягу про державну реєстрацію  прав серії СЕВ №626844 від 14.11.2011, внесені до технічного паспорту на громадський будинок ринок Україна по проспекту Леніна 200, у м. Миколаєві від 15.03.2013 за реєстровим №1460 та згідно схематичного плану до вказаного технічного паспорту позначені: літ. Б загальною площею 23,9 кв. м., літ. С – 64,8 кв. м., літ. Т – 65,2 кв. м. 
Також Миколаївською міською радою акцентовано увагу на тому, що згідно з цього ж схематичного плану споруди літ. О загальною площею 67 кв. м.; літ. П - 72 кв. м.; літ. Щ - 36,4 кв. м., розміщені відповідачем також самовільно, адже земельна ділянка під ними належить до земель комунальної власності та в оренду будь-яким юридичним особам не надавалась.
Крім того, позивач вказав, що вказані споруди розміщено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме щодо: заборони забудови в зоні дії обмежень інженерних мереж, території магістральної вулиці в червоних лініях та вулиці загальноміського використання; державних будівельних норм і правил.
Крім того позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у розмірі 3   842 грн судового збору.
29.03.2019 від Підприємства «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнє просило суд відмовити Миколаївській міській раді у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість.
Так відповідач зазначив, що державою офіційно визнано і підтверджено, що спірний об`єкт нерухомості не є об`єктом самочинного будівництва, оскільки нею підтверджено факт набуття права власності на нього відповідачем, що згідно з ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України було б неможливо у випадку, якщо цей об`єкт був би самочинним будівництвом. У свою чергу, споруди, розташовані на земельній ділянці, яка відведена відповідачу позивачем спеціально для цієї мети, адже у п. 1.1 додаткової угоди від 08.11.2001 було визначено призначення передачі «для реконструкції та подальшого обслуговування зупиночного комплексу з торгівельними павільйонами». Наразі позивач оскаржує запис 1460, який було виконано на підставі документу (свідоцтва про право власності на це нерухоме майно), виданого ним самим (на підставі рішення його виконавчого комітету  від 31.05.2011).
Також, на думку відповідача, він правомірно користується вказаними земельними ділянками в силу ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на момент спливу терміну оренди (2006 рік), а договір оренди від 08.11.2001 є двічі поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені.
Підприємство «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю у відзиві також звернуло увагу на те, що службові та доповідні записки, зроблені посадовими особами позивача, так само як і лист Управління патрульної поліції, не можуть бути визнані належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки інформація щодо зв`язку кількості ДТП та розташуванням об`єкту нерухомості, має характер домислів та припущень і надана з маніпулятивною метою.
Посилання позивача на порушення «червоних ліній» та інших норм будування та розміщення споруд, як стверджує відповідач, є безпідставним, оскільки спростовується:
висновком судово-будівельної експертизи від 21.04.2010 №120-540, проведеної Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області, де зазначено, що вказані об`єкти встановлені та виготовлені з дотриманням будівельних норм та правил;
відсутністю на момент будівництва спірних об`єктів Плану зонування території міста Миколаєва та розділу у Генеральному плані щодо червоних ліній, ширини вулиць і доріг;
рішенням Вищого господарського суду України від 17.05.2016 та Одеського апеляційного господарського суду від 19.04.2011, якими встановлено, що об`єкт було збудовано та прийнято в експлуатацію у встановленому законом порядку. 
Окремо відповідач вказав на непослідовність та неузгодженість позовних вимог, задоволення яких призведе до порушення його права власності, оскільки на думку позивача, відповідач зобов`язаний знести 5 об`єктів, у той час як право вимоги про скасування запису про право власності стосується 16 об`єктів.
10.04.2019 від Миколаївської міської ради надійшла відповідь на відзив відповідача, якою позивач підтримав свої позовні вимоги та заперечив аргументи Підприємства «Універсал-Юг» товариством з обмеженою відповідальністю, з огляду на те, що:
рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2011 та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 19.04.2011 у справі №5/235/09 скасовані постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2011, та за результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.09.2011 по даній справі у задоволені позову Підприємства «Універсал-Юг» товариством з обмеженою відповідальністю відмовлено, а в мотивувальній частині рішення вказано, що Миколаївською міською радою дозвіл на будівництво Підприємству «Універсал-Юг» товариством з обмеженою відповідальністю не видавався, оскільки на момент розгляду справи чинним є лише один договір оренди земельної ділянки №1196 від 15.07.2002;
відповідачем у відзиві вказаний саме договір №1196 від 15.07.2002, проте мова у даній справі іде про земельні ділянки та договори між сторонами від 08.11.2011 №826, який припинився 28.09.2006 та не був пролонгований, оскільки відповідач у встановлений 3-х місячний термін з відповідним клопотанням до позивача не звернувся; 
свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ №463385 на нежитловий об`єкт (ринок) у м. Миколаєві, проспект Леніна, будинок 200 видавалось не позивачем, а виконавчим комітетом Миколаївської міської ради на підставі його ж рішення, як самостійним органом місцевого самоврядування, наділеним власними повноваженнями;
позивач не навів жодних обґрунтувань, що зібрані позивачем письмові докази не є належними, допустимими та достовірними доказами;
високий рівень аварійності на земельній ділянці, яка розміщена вздовж трамвайних колій по вул. 6 Слобідській ріг пр. Центральний, встановлено компетентним органом у наданому до суду листі;
позивачем визначено такий спосіб захисту, який, на його думку, якнайкраще захищає його порушені, невизнані чи оспорюванні права та законній інтереси згідно з чинним процесуальним законодавством.
08.05.2019 від відповідача надійшла заява про сплив строків позовної давності, в якій останній просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності, оскільки запис про право власності №1460 в книзі 11 було зроблено 02.06.2011, у свою чергу позивач знав про намір відповідача здійснити реєстрацію права власності, адже рішення, яке стало підставою такої реєстрації, було прийнято виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та знав про продовження користування спірними земельними ділянками, адже отримував за них орендну плату. Поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем наведено не було, отже, в силу ст. 257 Цивільного кодексу України, строк позовної давності щодо вимоги про скасування запису про право власності сплив в 2014 році. 
17.05.2019 від відповідача надійшли заперечення, в яких він знову вказав на необґрунтованість позову у даній справі, що не підлягає задоволенню, адже:
спірні об`єкти нерухомості збудовані в межах наданої в оренду земельної ділянки відповідно до договорів оренди землі від 02.11.2001 (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 08.07.2003) та від 15.07.2002 (з урахуванням додаткової угоди від 09.02.2004);
даний об`єкт не є самочинно збудованим, оскільки відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК в Миколаївській області 19.09.2011 за №МК14211044134, спірні об`єкти нерухомості були прийняті в експлуатацію у складі реконструйованого ринку «Україна»;
свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07.11.2011 у судовому порядку не скасоване, то відсутні підстави для скасування запису про державну права власності на нерухоме майно по проспекту Центральному, 200 у м. Миколаєві за відповідачем;
прийняття виконкомом Миколаївської міської ради рішення про оформлення права власності на нерухоме майно, невжиття Миколаївською міською радою протягом тривалого часу жодних заходів на виправлення посилок, та звернення до суду з даним позовом більше ніж через 7 років після припинення спірних правовідносин свідчить про непослідовність та невчасність дій позивача, намагання покласти на відповідача ризик власних помилок і, як наслідок, невідповідність позовних вимог принципу «належного урядування».
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 13.06.2019 в задоволені позову Миколаївської міської ради до Підприємства «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю відмовлено. 
Означене судове рішення мотивоване тим, що позивачем пред`явлено до суду позов, який фактично не спрямований на захист його прав, адже без скасування самого права власності на об`єкт нерухомого майна (правовстановлюючого документа на об`єкт нерухомого майна) позовні вимоги про скасування запису про право власності на нерухоме майно та зобов`язання відповідача знести об`єкти нерухомого майна не можуть бути задоволенні. Крім того, наявність судового рішення про скасування запису про право власності на нерухоме майно та наявність чинного правовстановлюючого документа створить правову невизначеність у правовідносинах сторін.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 апеляційну скаргу Миколаївської міської ради, м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.06.2019 у справі №916/476/19 залишена без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.06.2019 у справі №916/476/19 залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції погодився з викладеними висновками у вищевказаному рішенні місцевого суду та окремо вказав, що на момент розгляду даного спору по суті не існує жодних обставин і підстав для скасування запису реєстрації права власності відповідача на спірний об`єкт нерухомості, оскільки свідоцтво про право власності САЕ 463385 від 07.11.2011 та рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28.10.2011 №1127 на підставі якого воно видано, є чинним, а доказів протилежного позивачем не надано. 
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.07.2020 касаційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 13.06.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі №915/476/19 задоволено частково, відповідні рішення скасовано повністю, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Так, суд касаційної інстанції вказав на передчасність висновків судів попередньої інстанції, покладених ними в основу відмови в позову та відсутність розгляду доводів позивача, що спірні об`єкти є саме самочинним будівництвом, на яке у відповідача в силу положень ст. 376 Цивільного кодексу України взагалі не могло виникнути право власності, в тому числі, у зв`язку з їх будівництвом на земельній ділянці, що не була відведена для даної мети. Державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України.
07.12.2020 від Миколаївської міської ради надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просив суд вважати позовні вимоги по справі №915/476/19 заявленими в наступній редакції: 
« 1. Скасувати державну реєстрацію за Підприємством «Універсал-Юг» товариством з обмеженою відповідальністю (ЄДРПОУ 13850935) права власності на нежитловий об`єкт (ринок), який знаходиться за адресою: проспект Центральний, 200, м. Миколаїв, Миколаївська області, та складається з основних будівель: літ. А загальною площею 48,3 кв. м.; літ. Б загальною площею 23,9 кв. м.; літ. В загальною площею 134,7 кв. м.; літ. М загальною площею 99,7 кв. м.; літ. Н загальною площею 160,4 кв. м.; літ. О загальною площею 67 кв. м.; літ. П загальною площею 72 кв. м.; літ. Р загальною площею 404,6 кв. м.; літ. С загальною площею 64,8 кв. м.; літ. Т загальною площею 65,2 кв. м.; літ. У загальною площею 58,3 кв. м.; літ. Ф загальною площею 14,5 кв. м.; літ. Х загальною площею 33,2 кв. м.; літ. Ц загальною площею 56,2 кв. м.; літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.; літ. Є загальною площею 9,0 кв. м., службових будівель, огорож та споруд (реєстраційний номер майна 2844213 (33786727), державна реєстрація від 02.06.2011, запис №1460 в книзі 11); 
2. Зобов`язати Підприємство «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю (ЄДРПОУ 13850935) знести об`єкти самочинного будівництва: літ. Б загальною площею 23,9 кв. м., літ. С загальною площею 64,8 кв. м., літ. Т загальною площею 65,2 кв. м., літ. О загальною площею 67 кв. м., літ. П загальною площею 72 кв. м. та літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.».
05.01.2021 від Підприємства «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю надійшли заперечення на заяву про зміну предмету позову, в яких останній просив відмовити позивачу в задоволені відповідної заяви, оскільки процесуальний закон допускає зміну предмета позову при новому розгляді справи лише за однієї умови – якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин, що сталася після закінчення підготовчого засідання при первісному розгляді справи, у свою чергу позивачем у його заяві не наведено нових доказів, які підтверджували виникнення нових або зміну таких обставин.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2021 змінено предмет позову у відповідності до заяви позивача від 03.12.2020 №7002/02.02.01-22/-2.-6/20. 
05.03.2019 від Миколаївської міської ради надійшла заява, в якій позивач просив суд: задовольнити його заяву про зміну предмету позову за вих. №7002/02.02.01-22/02.06/14/20 від 03.12.2020 по справі №615/476/19.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021 у задоволені позову Миколаївської міської ради до Підприємства «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю про скасування державної реєстрації та зобов`язання знести об`єкти самочинного будівництва відмовлено повністю. 
Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено самовільного захвату оспорюваної земельної ділянки, адже відповідач побудував комплекс павільйонів та торговельних рядів на наданій йому на період дії договору для цих цілей земельній ділянці за згодою власника землі Миколаївської міської ради. За наявними в матеріалах справи документами неможливо встановити, які саме об`єкти (за відповідними літерами) знаходяться на земельній ділянці, яка передавалась в оренду 02.11.2001 (доказів продовження якого матеріали справи не містять), як і неможливо встановити, коли саме вищезазначені об`єкти були на ній збудовані. 
У свою чергу, місцевим судом визначено, що відсутні підстави для скасування запису реєстрації права власності відповідача на спірний об`єкт нерухомості, оскільки свідоцтво про право власності САЕ 463385 від 07.11.2011 та рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1127 від 28.1.2011, на підставі якого воно видано, є чинними, доказів протилежного позивачем не надано. Вимога щодо зобов`язання знести об`єкти самочинного будівництва є похідною від вимоги про скасування державної реєстрації. 
Також судом першої інстанції зазначено, що відсутні підстави для вирішення питання про сплив строку позовної давності, оскільки не встановлено наявності порушеного права позивача. 
Не погодившись з означеним судовим рішенням, Миколаївська міська рада  звернулась з апеляційною скаргою в якій просила: 
визнати поважними причини пропуску та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021 по справі №915/476/19;
скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021 по справі №915/476/19 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог; 
стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати через виконавчий комітет Миколаївської міської ради.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що вказане рішення суду прийняте з порушенням приписів процесуального та матеріального права без надання оцінки доводам позивача про те, що спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності за відсутності договору оренди земельної ділянки, зареєстроване за відповідачем без дотримання встановленої законом процедури отримання дозвільних документів для початку виконання будівельних робіт (вихідних даних для здійснення будівництва), відповідачем порушено ряд будівельних норм і правил при здійсненні спірного будівництва. 
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції:
не враховано, що споруди літ. Б загальною площею 23,9 кв. м., літ. С – 64,8 кв. м., літ. Т – 65,2 кв. м. розміщені відповідачем самовільно без оформлення будь-яких прав на земельну ділянку, адже договір оренди припинився 28.09.2006, продовжений не був, інших договорів не укладалось, а споруди літ. О загальною площею 67 кв. м.; літ. П - 72 кв. м.; літ. Щ - 36,4 кв. м. розміщені на земельній ділянці, яка належить до земель комунальної власності та в оренду будь-яким юридичним та фізичним особам не надавалась. Також позивачем жодних дозволів щодо здійснення будівництва спірних об`єктів не надавалось;
безпідставно не взяв до уваги, як докази, схематичний план (технічний паспорт) на ринок Україна по просп. Леніна, 200 у м. Миколаєві та кадастровий план земельної ділянки та без володіння необхідними спеціальними знаннями вказав, що зазначений план начебто містить ознаки фото-компіляції і не містить зображень будівель, розташованих на відповідних земельних ділянок та співставлення розташування цих будівель відповідно до технічного паспорту спірного об`єкту;
необґрунтовано врахував факт неможливості встановити, коли саме спірні об`єкти були на ній збудовані, адже він не має самостійного правового значення, оскільки в силу приписів ст. 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 376, 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, які наразі об`єктивно наявні в силу відсутності у відповідача прав на земельні ділянки комунальної власності;
безпідставно не враховано докази по справі, зокрема, службові записки, оскільки вони начебто створені органами, які не мають повноважень щодо контролю за використанням та охороною земель, проте факт розміщення відповідачем на землях комунальної власності будь-яких споруд без наявності прав на ці землі (самовільне розміщення) неможливо ставити в залежність від наявності / відсутності компетенції будь-якого органу;
не надано правової оцінки обставинам того, що розміщення спірних споруд здійснено з порушеннями будівельних вимог законодавства; 
не досліджено надані позивачем згідно з клопотанням від 18.03.2021 додаткові докази самочинності здійсненого будівництва, а саме відсутності у відповідача вихідних даних для здійснення будівництва;
не розцінив як важливі для розгляду даної справи клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням по справі №915/189/21 за позовом Миколаївської міської ради до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Підприємства «Універсал-Юг» товариства з обмеженою відповідальністю про визнання незаконним та скасування п. 1.1 розділу 1 рішення виконкому Миколаївської міської ради №1127 від 28.10.2011 та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно (тобто правовстановлюючих документів на спірний об`єкт).
Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.06.2021 для розгляду справи визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Ярош А.І., Принцевської Н.М.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021: поновлено Миколаївській міській раді строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021 у справі №915/476/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021 у справі №915/476/19; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами його направлення учасникам справи) до 08.07.2021; роз`яснено іншим учасникам справи їх право в строк до 08.07.2021 подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище статті, або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення чи залишення без розгляду; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021 у справі №915/476/19 до закінчення апеляційного перегляду.
05.07.2021 від Підприємства «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу Миколаївської міської ради – без задоволення, через її необґрунтованість.
Так, відповідач зазначив, що:
службові записки та додані до них матеріали на які посилається позивач, як на доказ підтвердження самовільного зайняття земельної ділянки, не є допустимими доказами, які підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки;
копія кадастрового плану М 1:500 з нанесеними, начебто самовільно захопленими земельними ділянками, виконано невідомою особою, тобто на кадастровий план виконаний КП ГПВБ станом на 15.11.2013, невідомими особами нанесені контури начебто самовільно захоплених земельних ділянок та написи «пояснення» щодо цих ділянок. При цьому оригінал цього документу суду не надано і на ньому відсутні будівлі, які просить знести позивач;
позивачем не доведено наявність повноважень його виконавчих органів щодо здійснення контролю за використанням земельних ділянок, не підтверджено, коли саме, якими особами (їх кваліфікація, посадові права та обов`язки), за якою процедурою начебто було зафіксовано факти викладені у службових записках;
позивачем не надано пояснень чому він не звертався до відповідного територіального орану Держгеокадастру, як уповноваженого державного органу, з приводу здійснення заходів державного контролю за використанням та охороною земель, який би підтвердив аргументами позивача щодо самовільного захоплення земельних ділянок відповідачем; 
обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», адже задоволення позову в частині скасування державної реєстрації права власності відповідача на певні споруди не припинить право власності відповідача на ці споруди, оскільки вимога про припинення такого права, як це передбачено абз. 2 ч. 3 ст. 26 цього ж Закону, відповідачем не заявлялась, з чого витікає, що задоволення позову не зможе захистити, начебто порушені права позивача. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2021: призначено справу №915/476/19 до розгляду на 20.09.2021 о 15:30 год; визначено, що засідання відбудеться в приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2021: відкладено розгляд справи №915/476/19 на 18.10.2021 о 14:30 год.; визначено, що засідання відбудеться в приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2021: повідомлено учасників справи про те, що розгляд справи №915/476/19 відбудеться 25.10.2021 о 15:00 год; визначено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду; запропоновано відповідачу подати Південно-західному апеляційному господарському суду письмові міркування відносно визнання поважними причини пропуску та поновлення апелянту строку на подання клопотання про зупинення провадження у справі, зупинення провадження у справі №915/476/19 про скасування державної реєстрації права власності на нежитловий об`єкт та зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва до набрання законної сили судовим рішенням по справі №915/189/21 про визнання незаконним та скасування пункту рішення та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
Представник відповідача в судове засідання 25.10.2021 з`явився, надав усні пояснення, підтримав зміст доводів та заперечень, які викладені письмово.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, незважаючи на належне повідомлення про час, дату та місце розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів, з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, визнала можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що 24.10.2001 згідно з рішенням Миколаївської міської ради №34/12 від 28.09.2001 інженером-геозедистом ПГО «Миколаївський земельно-кадастровий цент» В.В. Старицьким в присутності директора Підприємства «Універсал-Юг» О.О. Нагернюка складено акт розмічення меж земельної ділянки, торговельного павільйону та критого майданчика для очікування громадянського транспорту на місцевості (Т.1, а.с.23) по пр. Леніна ріг вул. Комсомольської, у напрямку руху до центу міста (Центральний район), загальною площею 263 кв. м., у тому числі під забудовою - 14 кв. м., під проходами та проїздами - 10 кв. м. та під майданчиком для очікування громадянського транспорту - 239 кв. м. Додатком до акту є схема перенесення меж земельної ділянки на місцевість з прив`язкою кутів до місцевих предметів. 
02.11.2001 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю підприємство «Універсал-юг» (орендар) укладено договір оренди землі (бланк АЕЕ №570933) та посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Балкіною О.Л., який зареєстровано в реєстрі за №4628, а 08.11.2001 зареєстровано в книзі записів договорів оренди землі за №826 Миколаївської міської ради (Т.1, а.с.20-22), де у п.1.1 визначили, що Миколаївська міська рада на підставі рішення від 28.09.2001 №34/12 передає, а товариство з обмеженою відповідальністю підприємство «Універсал-Юг» приймає в оренду земельну ділянку загальною площею 263 кв. м., у тому числі 14 кв. м. для розміщення вбудованого торговельного павільйону, 10 кв. м. під проходами та проїздами, зарахувавши її до земель комерційного використання, та 239 кв. м. для обслуговування критого майданчика для очікування громадського транспорту, зарахувавши її до земель громадського призначення, за рахунок земель населеного пункту, не наданих у власність або користування, в м. Миколаєві, пр. Леніна ріг вул. Комсомольська, у напрямку руху до центру міста /Центральний район/, згідно з додатком, який є невід`ємною частиною договору. Межі земельної ділянки перенесені у натурі в установленому порядку.
Згідно з п. 2.1 договору земельна ділянка передається в оренду, без права передачі її в суборенду, строком на п`ять років з дати прийняття рішення, а у п. 2.2 договору визначено, що він набуває чинності з моменту його державної реєстрації. 
Розділом 4 договору визначено умови щодо цільового призначення земельної ділянки, а саме:
земельна ділянка передається в оренду для розміщення вбудованого торговельного павільйону та обслуговування критого майданчика для очікування громадського транспорту в м. Миколаєві, пр.. Леніна ріг вул. Комсомольська, у напрямку руху до центу міста /Центральний район/ (п. 4.1);
умови використання: орендарю надається право користування правами, передбаченими ст. 39 Земельного кодексу України; використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням (п.4.2).
Відповідно до п.10.2 договору у випадку нецільового використання, несплати орендної плати та неподання до податкових органів розрахунків з орендної плати за землю, орендодавець вилучає земельну ділянку у встановленому законом порядку. 
Додатком до договору є план тимчасового користування М 1:500, складений спеціалістом земельного управління Сустретовою Н.М.
15.07.2002 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Підприємством «Універсал-Юг» Товариство з обмеженою відповідальністю (орендар) укладено та посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №5315 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. договір оренди землі, який зареєстровано 22.07.2002 за №1196 в книзі записів договорів оренди землі Миколаївської міської ради (Т.1, а.с.80-85), де у п.1.1 визначено, що Миколаївська міська рада на підставі рішення Миколаївської міської ради від 07.06.2002 за №2/18 передає, а Підприємство «Універсал-Юг» Товариство з обмеженою відповідальністю приймає в оренду додаткову земельну ділянку площею 840 кв. м. для розширення ринку, до раніше наданої рішенням міської ради від 11.12.199 №15/37 площею 864 кв. м., загальна площа земельної ділянки для обслуговування ринку по вул. Комсомольській ріг пр. Леніна складає 1   704 кв. м. /Центральний район/, згідно додатку який є невід`ємною частиною договору. Межі земельної ділянки перенесені у натурі в встановленому порядку. 
Згідно з п. 2.1 договору земельна ділянка передається в оренду без права передачі її в суборенду, строком до 01.01.2025 з дати прийняття рішення. 
У п. 2.2 договору визначено, що він набирає чинності з моменту дати його державної реєстрації. 
Розділом 4 договору визначено умови щодо цільового призначення земельної ділянки, а саме:
земельна ділянка передається загальна площа земельної ділянки для обслуговування ринку площею 1   704 кв. м. по вул. Комсомольській ріг пр. Леніна /Центральний район/ (п.4.1);
умови використання: орендарю надається право користування правами, передбаченими ст. 95 Земельного кодексу України; використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням (п.4.2).
Відповідно до п. 10.2 договору у випадку нецільового використання, несплати орендної плати та неподання до податкових органів розрахунків з орендної плати за землю орендодавець вилучає земельну ділянку у встановленому законом порядку. 
Додатком до вказаного договору є план земельної ділянки. 
11.04.2003 Миколаївською міською інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю видано акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію (Т.1, а.с.72-73) по вул. Комсомольській ріг пр. Леніна. У вказаному акті зазначено, що об`єкт має такі показники: : загальна площа 48,3 кв. м. літ. А; літ. Б - 23,9 кв. м.; літ. Ж – 11,5 кв. м.; літ. В – 67,7 кв. м.; літ. Г- 27,3 кв. м.; літ. Д – 22,6 кв. м.; літ. Е – 23,9 кв. м.; кіоски – 54 шт., комори – 3 шт. Забудовником визначено – ТОВ «Універсал-Юг». 
08.07.2003 в книзі державної реєстрації додаткових угод до договорів тимчасового користування землею (у тому числі і на умовах оренди) на території міста Миколаєва Миколаївської міської ради за №60-03 зареєстровано додаткову угоду до договору оренди землі, який зареєстровано в Миколаївській міській раді 08.11.2001 №826 (Т.1, а.с.24-25), якою, серед іншого, доповнено п. 1.1 договору з 13.06.2003: Миколаївська міська рада на підставі рішення Миколаївської міської ради від 13.06.2003 №12/13 передає, а ТОВ підприємство «Універсал-Юг» приймає в оренду строком до 28.09.2006 додаткову земельну ділянку площею 37 кв. м., у тому числі 25 кв.м. під споруду, зарахувавши її до земель комерційного призначення, та 12 кв.м. під замощення, зарахувавши її до земель громадського призначення до раніше наданої рішенням від 28.09.2001 №34/12 площею 263 кв. м. (у тому числі 14 кв. м. під вбудованим торговельним павільйоном, 10 кв. м. під проходами та проїздами, зарахувавши її до земель комерційного використання, 239 кв. м. для обслуговування критого майданчика для очікування громадського транспорту, зарахувавши її до земель громадського призначення) для реконструкції та подальшого обслуговування зупиночного комплексу з торговельними павільйонами по пр. Леніна на зупинці громадського транспорту «вул. Комсомольська», у напрямку руху до центру міста, згідно з планом земельної ділянки. Загальна площа земельної ділянки складе 300 кв.м. Додатком до додаткової угоди є план земельної ділянки. 
09.02.2004 між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Підприємством «Універсал-Юг» товариством з обмеженою відповідальністю (орендар) укладено та зареєстровано 25.02.2004 за №31-04 в книзі записів додаткових угод на право тимчасового користування землею Миколаївської міської ради, додаткову угоду до договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. 15.07.2002 за №5315 та зареєстрованого в Миколаївській міській раді 22.07.2002 №1196 (Т.1, а.с.128-132), якою, серед іншого, п. 1.1. договору з 16.10.2003 узгоджено викласти в такій редакції: Миколаївська міська рада на підставі рішення Миколаївської міської ради від 07.06.2002 за №2/18, від 16.10.2003 №15/11, від 12.12.2003 №17/7 передає, а Підприємство «Універсал-Юг» Товариство з обмеженою відповідальністю приймає в оренду строком до 01.01.2025 додаткову земельну ділянку площею 793 кв. м. до раніше наданої рішенням міської ради від 11.12.1999 площею 864 кв. м. для розширення ринку, по вул. Комсомольській ріг пр. Леніна. Загальна площа земельної ділянки складає 1   657 кв. м., згідно з планом земельної ділянки, актом встановлення і погодження меж, актом приймання-передачі об`єкта оренди, кадастровим планом, що є невід`ємними частинами цього договору. 
02.06.2011 за Підприємством «Універсал-Юг» Товариство з обмеженою відповідальністю зареєстровано право приватної власності на нежитловий об`єкт (ринок), реєстраційний номер 2844213, за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Леніна, будинок 200, номер запису 1460 в книзі 11. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності САЕ 463385 від 07.11.2011, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №155031086 від 05.02.2019 (Т.1, а.с.47-48). Також в розділі «Відомості про об`єкт нерухомого майна» зазначено, що нежитловий об`єкт (ринок) за адресою Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Леніна, будинок 200 має реєстраційний номер 33786727 та складається з основних будівель: літ. А загальною площею 48,3 кв. м.; літ. Б загальною площею 23,9 кв. м.; літ. В загальною площею 134,7 кв. м.; літ. М загальною площею 99,7 кв. м.; літ. Н загальною площею 160,4 кв. м.; літ. О загальною площею 67 кв. м.; літ. П загальною площею 72 кв. м.; літ. Р загальною площею 404,6 кв. м.; літ. С загальною площею 64,8 кв. м.; літ. Т загальною площею 65,2 кв. м.; літ. У загальною площею 58,3 кв. м.; літ. Ф загальною площею 14,5 кв. м., літ. Х загальною площею 33,2 кв. м.; літ. Ц загальною площею 56,2 кв. м.; літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.; літ. Є загальною площею 9,0 кв. м., службові будівлі, огорожі та споруди.
Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області зареєстровано:
01.09.2011 за №08211038061 декларацію про початок виконання будівельних робіт від 25.08.2011, в якій замовником є ТОВ «Універсал-Юг» (Т.2, а.с.181-183), де у п. 13 зазначено інформацію про містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №8 від 28.04.2011, видані Управлінням регіонального розвитку, містобудування та архітектури облдержадміністрації. Пунктом 14 визначено інформацію про земельну ділянку, а саме: місце розташування м. Миколаїв, пр.. Леніна, ріг вул. Комсомольської (присвоєно нову адресу: м. Миколаїв, пр. Леніна, 200), площа 0,1704 га, кадастровий №4810137200:08:002:0027, цільове призначення для обслуговування ринку по пр. Леніна ріг вул. Комсомольська, форма власності оренда, документом, що посвідчує право замовника на земельну ділянку – договір оренди землі №1196 від 15.07.2002. Технічні показники об`єкта будівництва визначені у п. 15, площа забудови складає 1457,4 кв. м., загальна площа будівлі 1   330,4 кв. м. у т. р. адміністративно-виробнича будівля – 48,3 кв. м., адміністративна будівлі – 23,9 кв. м., торгівельні павільйони – 1230,6 кв. м., кіоск – 4,6 кв. м., навіс – 23,0 кв. м;
19.09.2011 за №МК142110441381 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації в якій замовником є ТОВ «Універсал-Юг» (Т.1, а.с.74-79, Т.2, а.с.178-180), де у п. 12 визначено техніко-економічні показники об`єкта (з урахуванням результатів технічної інвентаризації) , а саме, серед інших: опис об`єкта: реконструкція ринку «Україна» з заміною частини старих павільйонів на нові по пр. Леніна, 200 в м. Миколаєві;  загальна площа будівлі 1325,1 кв. м. у т. р. торгові павільйони літ В-1 = 134,7 кв. м., літ. М-1 = 99,7 кв. м., літ. Н-1 = 160,4 кв. м., літ. О-1 = 67,0 кв. м., літ. П-1 = 72 кв. м., літ Р-1 = 404,6 кв. м., літ. С-1 = 64,8 кв. м., літ. Т-1 = 65,2 кв. м., літ У-1 = 58,3 кв. м., літ Ф-1 = 14,5 кв. м., літ. Х-1 = 33,2 кв. м., літ. Ц-1 = 56,2 кв. м., літ. Щ-1 = 36,4 кв. м., літ. Є-1 = 9,0 кв. м., кіоски літ. Ч-1 = 4,6 кв. м., літ. Ю-1 = 11,8 кв. м., літ. Я-1 = 5,9 кв. м., літ. 1Я-1 =3,8 кв. м., навіс літ. Ш-1 = 23,0 кв. м.
Згідно з рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.09.2011 у справі №5/235/09 (Т.1, а.с.97-101) (що згідно з відкритої інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, набрало чинності 21.10.2011) у задоволенні позову Підприємства «Універсал-Юг» товариства з обмеженою відповідальністю до Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення ринку «Україна», а саме: торгові павільйони літ В-1 = 134,7 кв. м., літ. М-1 = 99,7 кв. м., літ. Н-1 = 160,4 кв. м., літ. О-1 = 67,0 кв. м., літ. П-1 = 72 кв. м., літ Р-1 = 404,6 кв. м., літ. С-1 = 64,8 кв. м., літ. Т-1 = 65,2 кв. м., літ У-1 = 58,3 кв. м., літ Ф-1 = 14,5 кв. м., літ. Х-1 = 33,2 кв. м., літ. Ц-1 = 56,2 кв., кіоск літ. Ч-1 = 4,6 кв. м., навіс літ. Ш-1 = 23,0 кв. м., які розташовані за адресою: м. Миколаїв, проспект Леніна, 200 – відмовлено, оскільки позивачу дозвіл на будівництво не видавався, земельна ділянка для будівництва не надавалась, а чинний договір оренди стосується обслуговування ринку, два інші договори оренди є припиненими. 
07.11.2011 виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, на підставі його рішення №1127 від 28.10.2011, видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САЕ №463385 (замість свідоцтва про право власності від 31.05.2011), яким посвідчено право приватної власності Підприємства «Універсал-Юг» товариства з обмеженою відповідальністю на нежитловий об`єкт (ринок), за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Леніна, будинок 200, опис об`єкта: літ. А загальною площею 48,3 кв. м.; літ. Б загальною площею 23,9 кв. м.; літ. В загальною площею 134,7 кв. м.; літ. М загальною площею 99,7 кв. м.; літ. Н загальною площею 160,4 кв. м.; літ. О загальною площею 67 кв. м.; літ. П загальною площею 72 кв. м.; літ. Р загальною площею 404,6 кв. м.; літ. С загальною площею 64,8 кв. м.; літ. Т загальною площею 65,2 кв. м.; літ. У загальною площею 58,3 кв. м.; літ. Ф загальною площею 14,5 кв. м., літ. Х загальною площею 33,2 кв. м.; літ. Ц загальною площею 56,2 кв. м.; літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.; літ. Є загальною площею 9,0 кв. м., службові будівлі, огорожі та споруди (Т.1, а.с.14-15, 67).
14.11.2011 реєстратором Грибуновою О.В. зареєстровано право власності Підприємства «Універсал-Юг» товариства з обмеженою відповідальністю на нежитловий об`єкт (ринок), за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Леніна, будинок 200, реєстраційний номер 2844213, номер запису 1460 в книзі 11, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №32025668 від 14.11.2011, згідно зі свідоцтвом про право власності серія САЕ №463385 від 07.11.2011  (Т.1, а.с.16-17, 68-69).
15.03.2013 Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на громадський будинок Ринок Україна, адреса: №200, просп. Леніна, м. Миколаїв, власник ТОВ «ПІДПРИЄМТСВО «УНІВЕРСАЛ-ЮГ», інвентаризаційна справа №23672, реєстровий №1460. В матеріалах справи міститься титульна сторінка вказаного технічного паспорту, а також сторінка, на якій вказано розміщення будівель ринку: А-1, А1-1, А2-1, А3, Б-1, Б2-1, В-1, В1-1, У-1, Щ-1, Ц-1, О-1, М-1, Р-1, Р1-1, П-1, Н-1, Х-1, Ф-1, Т-1, С-1, торгових рядів та інших споруд (Т.1, а.с.18-19).
07.07.2014 державний реєстратором Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області Шакуновою Г.О. зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку кадастровий №4810137200:08:002:0027 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 403190448101) за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вулиця Комсомольська, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,1657 га. Додаткові відомості ріг просп. Леніна (Т.1, а.с.70-71). 
04.06.2018 листом №745/21.04-03 Департамент внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради повідомив директора юридичного департаменту міської ради, що торгівельні павільйони за адресою: м. Миколаїв, пр.-т Центральний ріг вул. 6-ї Слобідської (біля ринку «Україна») розміщено самовільно з порушенням містобудівних умов та обмежень, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил (Т.1, а.с.27-28). Вказаний лист надіслано на запит Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області №29977/41/16/01-2018 від 20.02.2018, в якому зазначено про дорожньо-транспортні пригоди через розміщення малих архітектурних форм безпосередньо біля краю проїзної частини, які обмежують видимість світлофорного об`єкту на перетині вул. 6-та Слобідська та пр. Центральний в Центральному районі міста Миколаєва поблизу ринку «Україна» (Т.1, а.с.45-46). 
22.06.2018 листом №855/21.04-03 Департамент внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради повідомив Юридичний департамент міської ради, що службові особи ТОВ «Універсал-Юг», всупереч умовам діючого договору (додаткова угода до договору оренди №826 від 08.11.2001, що діяла до 28.09.2006) та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, побудували дві капітальні споруди (торговельні павільйони Доярушка, Градус) на зупинці громадського транспорту «вул. 6-Слобідська» замість зупинки (Т.1, а.с.29-30).
Також 22.06.2018 Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області листом №18-14-0.166-4694/2-18 повідомило Департамент внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції Миколаївської міської ради, що торгівельні павільйони належать ТОВ «Підприємство «Універсал-Юг» на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно нежитловий об`єкт (ринок) від 07.11.2011 САЕ 463385 затвердженого рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 31.05.2011 №1127, витяг про державну реєстрацію прав виданого ММБТІ 14.11.2011 №32025668, Технічний паспорт на громадський будинок від 15.03.2013 №1460. Питання прийняття об`єктів в експлуатацію відносяться до повноважень управління державної будівельної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (Т.1, а.с.148-152). 
21.03.2018 листом №17-747 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради надано інформацію стосовно обмежень у використанні земельних ділянок наданих в оренду відносно інженерних мереж, управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради на запит від 26.02.2018 №295/21.04-03 (Т.1, а.с.32-34).
20.04.2018 листом №02-03/1350 Управління земельних ресурсів повідомило Департамент внутрішнього фінансового контролю, нагляду та протидії корупції, що земельна ділянка згідно до прикладеного плану, вздовж трамвайних колій по вул. 6-й Слобідській не надавалась в оренду юридичним або фізичним особам та відноситься до земель комунальної власності. Додатком до даного листа є кадастровий план М 1:500 земельної ділянки по вул. Комсомольський ріг пр. Леніна ПВ-13-1006301Н від 15.11.2013 щодо ТОВ «Універсал-Юг» (Т.1, а.с.26, 35-36).
27.07.2018 листом №2068/22.01-11 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради повідомлено, що станом на 12.07.2018 ознак виконання будівельних робіт на зупинки біля ринку «Україна» за адресою: м. Миколаїв, пр-т Центральний (Леніна) рік вул. 6-Слобідська (Комсомольська) та на прилеглій території не встановлено. З червня 2017 року, управлінням дозвільних  документів на початок виконання підготовчих та будівельних робіт не надавалось. Декларації про готовність об`єкта до експлуатації не реєструвались. Будівлі (Доярушка, Градус) внесені до технічного паспорту на громадський будинок ринок «Україна» за адресою пр. Леніна, 200, власник яких є ТОВ «Підприємство «Універсал-Юг». На споруду в наявності свідоцтво про право на нерухоме майно від 28.10.2011 №1127 (Т.1, а.с.31).
23.01.2019 Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради листами №17-329 та №03-03/189 повідомило Юридичний департамент Миколаївської міської ради про те, що необхідно звільнити території магістральної вулиці, вулиці загального користування та скверу від будівель і споруд та відновити благоустрій та озеленення згідно чинного законодавства, адже згідно з містобудівною документацією – Генеральним планом міста Миколаєва, затвердженим рішенням Миколаївської  міської ради від 18.06.2009 за №35/18, земельна ділянка по пр. Центральному ріг вул. 6 Слобідської в Центральному районі м. Миколаєва відноситься частково: до території магістральної вулиці (пр.. Центральний); до території вулиці загальноміського використання (вул. 6 Слобідська); до території громадської забудови (ринки); до території зелених насаджень загального користування (Сквер «Квітковий» площею 4   372 кв. м. включений до «Переліку об`єктів зеленого господарства, віднесених до території рекреаційного призначення в м. Миколаєві» рішенням Миколаївської міської ради №27/16 від 04.04.2013). 
Відповідно до Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17.05.2018 №36/13, вказана ділянка відноситься частково: до зони вулиці в червоних лініях (пр. Центральний); до зони мішаної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови (Ж-4). Торгівельні павільйони вздовж трамвайної колії по вул. 6-ї Слобідської (біля ринку «Україна») розміщені самовільно, без оформлення дозвільних документів. Власником зазначених торговельних павільйонів є ТОВ «Універсал-Юг» (Т.1, а.с.37-44).
23.02.2021 листом №340-01-23 Управління містобудування та архітектури Миколаївської обласної державної адміністрації повідомило виконавчий комітет Миколаївської міської ради, що містобудівні умови та обмеження №8 від 28.04.2011 на об`єкт «Реконструкція ринку «Україна» з заміною частини старих павільйонів на нові по пр. Леніна, 200 у м. Миколаєві» в цього управління відсутні. Заяву замовника будівництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал-Юг» про надання містобудівних умов та обмежень в управлінні не зареєстровано (Т.2, а.с.184). 
Також в матеріалах справи міститься витяг з Паспорта оздоблення фасадів МК №00148 без дати «Розгортка по пр. Леніна» з зазначенням «навіс зупинки громадського транспорту з торговим павільйоном» без номера та дати, яка створена на замовлення відповідача та узгоджена з ним і головним архітектором міста Фоменком Л.Б., архітектором центрального району Баранчук В.Д. (Т.1, а.с.96).
Враховуючи обставини здійснення Підприємством «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю на земельній ділянці комунальної власності, яка не була відведена для цих цілей, будівництва об`єктів нерухомості з порушенням будівельних норм та правил, Миколаївська міська рада звернулась до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
В ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ч. 1 ст. 373 Цивільного кодексу України). Елементом особливої правової охорони землі є норма ч. 2 ст. 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України).
Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч. 4 ст. 373 Цивільного кодексу України). Цільове призначення земель України покладено законодавцем в основу розмежування правових режимів окремих категорій земель (розділ ІІ «Землі України» Земельного кодексу України), при цьому такі режими характеризуються високим рівнем імперативності, відносно свободи розсуду власника щодо використання ним своєї земельної ділянки.
Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (ч. 3 ст. 375 Цивільного кодексу України). Відповідно до змісту ч. 4 ст. 375 Цивільного кодексу України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються ст. 376 Цивільного кодексу України.
Щодо змісту прав орендаря земельної ділянки, то приписами ст. 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження. При цьому орендар зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.
Зазначене відповідає ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).
Матеріалами справи встановлено, що власником земельних ділянок, які надавались відповідачу в оренду згідно з відповідними договорами №826 від 02.11.2001, №1196 від 15.07.2002 та додатковими угодами до них №60-03 від 08.07.2003, №264 від 09.02.2014 відповідно, на яких збудовано нежитловий об`єкт (ринок) визначений свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САЕ №463385 від 07.11.2011 (Т.1, а.с.14-15) є Миколаївська міська рада. У свою чергу їх орендарем визначено Підприємством «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю. Інші документи, які б спростовували б вказане в матеріалах справи відсутні.
Крім того згідно з відкритих даних, що містяться в Публічній кадастровій карті (https://map.land.gov.ua/) земельна ділянка з кадастровим №4810137200:08:002:0027, який зазначено в п. 14 Декларації про початок виконання будівельних робіт від 25.08.2011 (Т.1, а.с.181-183) є комунальною власністю, цільовим призначенням якої визначено «B.03.07 для обслуговування продовольчого ринку «Україна», площа: 0.1657 га.
Предметом спору у даній справі є вимоги Миколаївської міської ради про:
скасування державної реєстрації за Підприємством «Універсал-Юг» товариством з обмеженою відповідальністю (ЄДРПОУ 13850935) права власності на нежитловий об`єкт (ринок), який знаходиться за адресою: проспект Центральний, 200, м. Миколаїв, Миколаївська області, та складається з основних будівель: літ. А загальною площею 48,3 кв. м.; літ. Б загальною площею 23,9 кв. м.; літ. В загальною площею 134,7 кв. м.; літ. М загальною площею 99,7 кв. м.; літ. Н загальною площею 160,4 кв. м.; літ. О загальною площею 67 кв. м.; літ. П загальною площею 72 кв. м.; літ. Р загальною площею 404,6 кв. м.; літ. С загальною площею 64,8 кв. м.; літ. Т загальною площею 65,2 кв. м.; літ. У загальною площею 58,3 кв. м.; літ. Ф загальною площею 14,5 кв. м.; літ. Х загальною площею 33,2 кв. м.; літ. Ц загальною площею 56,2 кв. м.; літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.; літ. Є загальною площею 9,0 кв. м., службових будівель, огорож та споруд (реєстраційний номер майна 2844213 (33786727), державна реєстрація від 02.06.2011, запис №1460 в книзі 11);
зобов`язання Підприємство «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю (ЄДРПОУ 13850935) знести об`єкти самочинного будівництва: літ. Б загальною площею 23,9 кв. м., літ. С загальною площею 64,8 кв. м., літ. Т загальною площею 65,2 кв. м., літ. О загальною площею 67 кв. м., літ. П загальною площею 72 кв. м. та літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.
Зі змісту ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України випливає, що самочинним будівництво є будівництво за наявності одного з елементів:
- будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, тобто цільове призначення земельної ділянки, наданої у власність або користування (оренду), прямо не передбачає зведення (будівництво) певного об`єкту нерухомості;
- будівництво без належного дозволу, тобто без дозволу на виконання будівельних робіт та дозволу на будівництво (до 12.03.2011 - дня втрати чинності Законом України «Про планування і забудову територій») або без зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, які належать до I - III категорій складності, чи дозволу на виконання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, які належать до IV і V категорій складності (з 12.03.2011 - дня набрання чинності Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»);
- будівництво без належно затвердженого проекту, тобто без архітектурного проекту на будівництво, розробленого, погодженого і затвердженого в порядку, передбаченому Законом України «Про архітектурну діяльність» (а до 12.03.2011 також Законом України «Про планування і забудову територій»). Ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначає поняття проекту. Проект - це документація для будівництва об`єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об`єкта архітектури, та відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил;
- будівництво з істотними порушеннями будівельних норм і правил, тобто зведення об`єкту нерухомості з суттєвим відхиленням від установлених державних будівельних норм, регіональних і місцевих правил забудови. Ст. 16 Закону України «Про основи містобудування» визначає поняття будівельних норм, державних стандартів, норм і правил. Будівельні норми, державні стандарти, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та як найкращих умов життєдіяльності людини. Будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом. Істотність порушення при будівництві об`єкту нерухомості будівельних норм та правил є ознакою самочинного будівництва, однак істотність таких порушень - це оціночне поняття, встановлення якого потребує спеціальних знань у галузі будівництва.
Наявність хоча б одного з перерахованих ознак є підставою для визнання спірного об`єкта самовільним будівництвом і тягне наступ правового наслідку, передбаченого ч.2 ст.376 Цивільного кодексу України, яке полягає в тому, що особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно знесення самовільної будови не тягне позбавлення права власності на нього.
Аналіз матеріалів справи вказує на те, що у 2003, 2005 та 2011 роках відповідачем здійснювалось будівництво об`єктів за адресою: проспект Центральний (Леніна), 200, м. Миколаїв, Миколаївська області, вказане, зокрема, підтверджується судовими рішеннями у справі №5/235/09, актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 11.04.2003 (Т.1, а.с.72-73), декларацією про початок виконання будівельних робіт від 25.08.2011, зареєстрованою 01.09.2011 за №МК08211038061 (Т.2, а.с.180-183), декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою за №МК14211044134 (Т.1, а.с.74-79, Т.2, а.с.178-180).
Так, з представленого відповідачем акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію (Т.1, а.с.72-73) по вул. Комсомольській ріг пр. Леніна, вбачається, що державній технічній комісії пред`явлений закінчений будівництвом об`єкт: реконструкція ринку з благоустроєм і будівництвом адміністративно-господарських споруд ТОВ «Універсал-Юг» збудований згідно з дозволом на виконання будівельно-монтажних робіт, виданим Інспекцією ДАБК від 27.11.2000 № 1003; об`єкт має такі показники: загальна площа літ. А 48,3 кв.м., літ. Б 23,9 кв.м., літ Ж 11,5 кв.м., літ. В 67,7 кв.м., літ. Г 27,3 кв.м., літ. Д 22,6 кв.м., літ. Е 23,9 кв.м., кіоски 54 шт., комори 3 шт.
Згідно доданих до матеріалів справи судових рішень та відкритих даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо справи № 5/235/09 судами встановлено, що у 2005 році за адресою м. Миколаїв, пр. Леніна 200 ТОВ «Універсал-Юг»:
самочинно побудовано: торговий павільйон В-1 загальною площею 134,7 кв. м.; торговий павільйон М-1 загальною площею 99,7 кв. м.; торговий павільйон Н-1 загальною площею 160,4 кв. м.; торговий павільйон О-1 загальною площею 67 кв. м.; торговий павільйон П-1 загальною площею 72 кв. м.; торговий павільйон Р-1 загальною площею 404,6 кв. м.; торговий павільйон С-1 загальною площею 64,8 кв. м.; торговий павільйон Т-1 загальною площею 65,2 кв. м.; торговий павільйон У-1 загальною площею 58,3 кв. м.; торговий павільйон Ф-1 загальною площею 14,5 кв. м.; торговий павільйон Х-1 загальною площею 33,2 кв. м.; торговий павільйон Ц-1 загальною площею 56,2 кв. м.; кіоск Ч-1; навіс Ш-1, на земельній ділянці, яка для будівництва не надавалась, а чинний договір від 15.07.2002 стосувався обслуговування ринку.
самочинно знесено: крамниця Г-1, крамниця Д-1, крамниця Е-1, ігрова зала Ж-1, кіоски 54 шт., комори З-1, І-1, Л-1.
На підставі встановлених обставин рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.09.2011 у справі №5/235/09 (набрало законної сили 21.10.2011) у задоволені задоволенні позову Підприємства «Універсал-Юг» товариства з обмеженою відповідальністю до Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення ринку «Україна», а саме: торгові павільйони літ В-1 = 134,7 кв. м., літ. М-1 = 99,7 кв. м., літ. Н-1 = 160,4 кв. м., літ. О-1 = 67,0 кв. м., літ. П-1 = 72 кв. м., літ Р-1 = 404,6 кв. м., літ. С-1 = 64,8 кв. м., літ. Т-1 = 65,2 кв. м., літ У-1 = 58,3 кв. м., літ Ф-1 = 14,5 кв. м., літ. Х-1 = 33,2 кв. м., літ. Ц-1 = 56,2 кв., кіоск літ. Ч-1 = 4,6 кв. м., навіс літ. Ш-1 = 23,0 кв. м., які розташовані за адресою: м. Миколаїв, проспект Леніна, 200 – відмовлено.
Таким чином в межах вказаної справи судами встановлено обставини самочинного будівництва, а відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
В наступному Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області за №МК08211038061 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 25.08.2011 щодо реконструкції ринку «Україна» з заміною частини старих павільйонів на нові по пр. Леніна 200 в м. Миколаєві код по ДК 018-200:1230.2 категорія складності: ІІ, замовник - ТОВ «Універсал-Юг», де у п. 13 зазначено інформацію про містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №8 від 28.04.2011, видані Управлінням регіонального розвитку, містобудування та архітектури облдержадміністрації. Пунктом 14 визначено інформацію про земельну ділянку, а саме: місце розташування м. Миколаїв, пр. Леніна, ріг вул. Комсомольської (присвоєно нову адресу: м. Миколаїв, пр. Леніна, 200), площа 0,1704 га, кадастровий №4810137200:08:002:0027, цільове призначення для обслуговування ринку по пр. Леніна ріг вул. Комсомольська, форма власності оренда, документом, що посвідчує право замовника на земельну ділянку – договір оренди землі №1196 від 15.07.2002. Технічні показники об`єкта будівництва визначені у п. 15, площа забудови складає 1457,4 кв. м., загальна площа будівлі 1 330,4 кв. м. у т. р. адміністративно-виробнича будівля – 48,3 кв. м., адміністративна будівлі – 23,9 кв. м., торгівельні павільйони – 1230,6 кв. м., кіоск – 4,6 кв. м., навіс – 23,0 кв. м.
15.03.2013 Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на громадський будинок Ринок Україна, адреса: №200, просп. Леніна, м. Миколаїв, власник ТОВ «ПІДПРИЄМТСВО «УНІВЕРСАЛ-ЮГ», інвентаризаційна справа №23672, реєстровий №1460, в якому вказано розміщення будівель ринку: А-1, А1-1, А2-1, А3, Б-1, Б2-1, В-1, В1-1, У-1, Щ-1, Ц-1, О-1, М-1, Р-1, Р1-1, П-1, Н-1, Х-1, Ф-1, Т-1, С-1, торгових рядів та інших споруд (Т.1, а.с.18-19).
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії САЕ №463385 від 07.11.2011 міститься опис об`єкта, який складається з основних будівель А, Б, В, М, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, Х, Ц, Щ, Є, службові будівлі, огорожі та споруди.
Наявність у відповідача дозвільних документів на будівництво будівель, зазначених у свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії САЕ №463385 від 07.11.2011 матеріалами справи не підтверджена.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до п. ґ) ч. 1 ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження.
Тобто одним з обов`язкових документів, що дає право відповідно до закону здійснювати будівництво на орендованій земельній ділянці із земель комунальної власності, відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 116, ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, є дозвіл органу місцевого самоврядування на забудову ділянки, оформлене згідно ч. 1 ч. 2 ст. 116, ч. 1 ст.  123 Земельного кодексу України рішенням даного органу про відвід земельної ділянки під будівництво.
В матеріалах справи містяться:
договір оренди землі №826 від 02.11.2001 (з урахуванням додаткової угоди до нього, зареєстрованої за №60-03 від 08.07.2003), укладений між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю підприємство «Універсал-юг» (орендар) (Т.1, а.с.20-22, 24-25), де у п.1.1 визначено, що Миколаївська міська рада на підставі рішення Миколаївської міської ради від 13.06.2003 №12/13 передає, а ТОВ підприємство «Універсал-Юг» приймає в оренду строком до 28.09.2006 додаткову земельну ділянку площею 37 кв. м., у тому числі 25 кв. м. під споруду, зарахувавши її до земель комерційного призначення, та 12 кв. м. під замощення, зарахувавши її до земель громадського призначення до раніше наданої рішенням від 28.09.2001 №34/12 площею 263 кв. м. (у тому числі 14 кв. м. під вбудованим торговельним павільйоном, 10 кв. м. під проходами та проїздами, зарахувавши її до земель комерційного використання, 239 кв. м. для обслуговування критого майданчика для очікування громадського транспорту, зарахувавши її до земель громадського призначення) для реконструкції та подальшого обслуговування зупиночного комплексу з торговельними павільйонами по пр. Леніна на зупинці громадського транспорту «вул. Комсомольська», у напрямку руху до центру міста, згідно з планом земельної ділянки. Загальна площа земельної ділянки складе 300 кв.м. Додатком до додаткової угоди є план земельної ділянки.
Згідно з п. п. 2.1, 2.2 договору земельна ділянка передається в оренду, без права передачі її в суборенду, строком на 5 років з дати прийняття рішення. Договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації.
А у відповідності до п. 4.1 договору земельна ділянка передається в оренду для розміщення вбудованого торговельного павільйону та обслуговування критого майданчика для очікування громадського транспорту в м. Миколаїв, пр. Леніна ріг вул. Комсомольська у напрямку руху до центу міста / Центральний район/. 
Як встановлено судами під час розгляду даної справи вказаний договір припинив свою дію у 2006 році.
Правові наслідки спливу строку дії договору визначені пп. г п.9.4 договору оренди землі №826 від 02.11.2001, відповідно до положень якого  орендар зобов`язаний у місячний термін демонтувати споруди та привести земельну ділянку у стан, придатний для використання за призначенням, при цьому орендна плата за землю вноситься по день фактичного використання земельної ділянки або до укладення нового договору оренди.
Таким чином, судова колегія погоджується з доводами апелянта, що розміщення будь-яких капітальних споруд на вказаній земельній ділянці суперечить меті її використання.
15.07.2002 було укладено договір оренди землі №1196 (з урахуванням додаткової угоди від 09.02.2004) (Т.1, а.с.80-85, 128-132), де у п. 1.1. визначено Миколаївська міська рада на підставі рішення Миколаївської міської ради від 07.06.2002 за №2/18, від 16.10.2003 №15/11, від 12.12.2003 №17/7 передає, а Підприємство «Універсал-Юг» Товариство з обмеженою відповідальністю приймає в оренду строком до 01.01.2025 додаткову земельну ділянку площею 793 кв. м. до раніше наданої рішенням міської ради від 11.12.1999 площею 864 кв. м. для розширення ринку, по вул. Комсомольській ріг пр. Леніна. Загальна площа земельної ділянки складає 1 657 кв. м., згідно з планом земельної ділянки, актом встановлення і погодження меж, актом приймання-передачі об`єкта оренди, кадастровим планом, що є невід`ємними частинами цього договору.
Згідно з п. 2.1 та 2.2 вказаного договору та додаткової угоди до нього земельна ділянка передається в оренду без права передачі її в суборенду, строком до 01.01.2025 з дати прийняття рішення. Договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації. 
Відповідно до п. 4.1 земельна ділянка загальною площею 1657 кв. м. передається для обслуговування ринку по вул. Комсомольській ріг пр. Леніна.
Таким чином, земельна ділянка за договором оренди землі №1196 від 15.07.2002 надана відповідачу саме для розширення ринку, а не для проведення будівництва нежитлового об`єкту (ринку).
Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка, була відведена для забудови, відповідний документ, що дає право здійснювати будівництво на орендованій ним земельній ділянці, в матеріалах справи відсутній.
Тобто у даному випадку наявний факт будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, тобто цільове призначення земельної ділянки, наданої у власність або користування (оренду), прямо не передбачає зведення (будівництво) певного об`єкту нерухомості.
Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності на нежитловий об`єкт (ринок), який знаходиться за адресою проспект Центральний, 200, м. Миколаїв, Миколаївська області від 02.06.2011, запис №1460 в книзі 11 колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що реєстратором Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 463385 від 07.11.2011 проведено державну реєстрацію права власності Підприємства «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю на нежитловий об`єкт (ринок), адреса об`єкта: Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Леніна, будинок, 200; опис об`єкта: літ. А загальною площею 48,3 кв. м.; літ. Б загальною площею 23,9 кв. м.; літ. В загальною площею 134,7 кв. м.; літ. М загальною площею 99,7 кв. м.; літ. Н загальною площею 160,4 кв. м.; літ. О загальною площею 67 кв. м.; літ. П загальною площею 72 кв. м.; літ. Р загальною площею 404,6 кв. м.; літ. С загальною площею 64,8 кв. м.; літ. Т загальною площею 65,2 кв. м.; літ. У загальною площею 58,3 кв. м.; літ. Ф загальною площею 14,5 кв. м., літ. Х загальною площею 33,2 кв. м.; літ. Ц загальною площею 56,2 кв. м.; літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.; літ. Є загальною площею 9,0 кв. м., службові будівлі, огорожі та споруди; реєстраційний номер об`єкта: 2844213.
Наведена інформація також відображена в інформаційній довідці № 155031086 від 05.02.2019.
В силу положень ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на момент проведення державної реєстрації) реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.
Відповідно до ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 Цивільний кодекс України).
Частиною 1 ст. 188 Цивільного кодексу України встановлено, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).
Таким чином усі зазначені вище будівлі в технічному описі складають єдине ціле нежитловий об`єкт (ринок), якому присвоєно реєстраційний номер майна 2844213. 
Відповідно до розпорядження Миколаївського міського голови «Про перейменування об`єктів топоніміки» №28р від 19.02.2016, що розміщений на офіційному сайті Миколаївської міської ради (https://mkrada.gov.ua/), вулиця Комсомольська перейменована в вулицю 6 Слобідську, а проспект Леніна в проспект Центральний.
Згідно з абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
В силу спеціального застереження, наведеного в ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Відтак, питання щодо припинення зареєстрованих відповідно до законодавства речових прав на спірний об`єкт позивачем не порушується.
Колегія суддів вважає доцільним також вказати, що факт існування реєстрації права власності на таке майно, суперечитиме самій суті державної реєстрації прав, позаяк правопорядок не може визнавати і підтверджувати речові права, які не існують.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
За ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ст. 331 Цивільного кодексу України).
Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.
Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.
В цьому контексті колегія суддів також враховує, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, вказане свідоцтво про право власності не породжує виникнення у відповідача відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.
Схожі висновки містять постанови Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №   925/797/17 та від 15.10.2019 у справі № 916/780/18.
Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
При цьому формулювання положень ст. 376 Цивільного кодексу України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.
Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів ч. 2 ст. 376 Цивільного кодексу України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.
Оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач зареєстрував право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці, яка у встановленому законом порядку під будівництво не надавалась, в матеріалах відсутні дозвільні документи а також згода орендодавця (Миколаївської міської ради) на будівництво, позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на нежитловий об`єкт (ринок), який знаходиться за адресою проспект Центральний, 200, м. Миколаїв, Миколаївська області від 02.06.2011, запис №1460 в книзі 11 підлягає задоволенню.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 03.03.2021 у справі № 915/161/20.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача знести об`єкти самочинного будівництва: літ. Б, С, Т, О, П, Щ.
У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а у статті 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, тобто право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Ефективність способу судового захисту визначається відповідно до характеру порушеного права, змісту порушення та його наслідків.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема, у рішеннях від 13.05.1980 в справі «Артіко проти Італії», від 30.05.2013 в справі «Наталія Михайленко проти України» визначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ст. 16 Цивільного кодексу України, відповідно до змісту ч. 1 якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу, і такі способи мають бути доступними й ефективними.
Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.
Такий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16.
Крім того Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.
Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.
За змістом ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: 1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, 2) істотного порушення будівельних норм і правил.
У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.
У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, 1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або 2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи 3) належно затвердженого проекту, ст. 376 Цивільного кодексу України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст.376 Цивільного кодексу України).
В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.
Для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснив будівництво без документів, що дають право на це, і без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.
Схожий за змістом висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №822/2149/18.
У справі, яка розглядається, встановлено, що Підприємство «Універсал-Юг» товариство з обмеженою відповідальністю здійснювало будівництво без документів, що дають право на це та без проектної документації.
Це означає, що у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Тобто, ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України спірні правовідносини не регулює.
Проте колегія суддів звертає увагу на те, що скаржник просить знести окремі складові частини (6 будівель: літ. Б, С, Т, О, П, Щ) нежитлового об`єкту (ринку), державна реєстрація щодо якого оспорена позивачем щодо цілого об`єкту - реєстраційний номер 2844213.
Крім того, рішенням Господарського суду Миколаївської області від 26.09.2011 у справі №5/235/09 встановлено, що з 2005 року нерухоме майно - нежитлові приміщення ринку «Україна», які розташовані за адресою: м. Миколаїв, проспект Леніна, 200 складались з торгових павільйонів літ В-1, М1, Н-1, О-1, П-1, Р-1, С-1, Т-1, У-1 Ф-1, Х-1, Ц-1, кіоск літ. Ч-1, навіс літ. Ш-1. А у 2011 році проведено реконструкцію ринку «Україна» з заміною частини старих павільйонів на нові по пр. Леніна, 200 в м. Миколаєві, літерне позначення будівель наступне: торгові павільйони В-1, М-1, Н-1, О-1, П-1, Р-1, С-1, Т-1, У-1, Ф-1, Х-1, Ц-1, Щ-1, Є-1, кіоски Ч-1, Ю-1, Я-1, 1Я-1, навіс літ. Ш-1, що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, яка зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області 19.09.2011 за №МК142110441381 з 2011 року ринок «Україна». 
Згідно Технічного паспорту на громадський будинок Ринок Україна від 15.03.2013, адреса: №200, просп. Леніна, м. Миколаїв, власник ТОВ «ПІДПРИЄМТСВО «УНІВЕРСАЛ-ЮГ», інвентаризаційна справа №23672, реєстровий №1460, вказано про розміщення будівель ринку: А-1, А1-1, А2-1, А3, Б-1, Б2-1, В-1, В1-1, У-1, Щ-1, Ц-1, О-1, М-1, Р-1, Р1-1, П-1, Н-1, Х-1, Ф-1, Т-1, С-1, торгових рядів та інших споруд (Т.1, а.с.18-19).
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що за загальним правилом судове рішення має бути виконуваним та створювати юридичні наслідки, а суд може зобов`язати відповідачів вчинити конкретні дії та лише за умови, що відповідачі згідно з матеріальним правовідношенням зобов`язані вчинити такі дії по відношенню до позивача. Водночас хоча застосування норм права до правовідносин сторін належить до компетенції суду, підстави та предмет позову визначає саме позивач, а в силу ч. 2 ст. 237, ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
До того ж, саме по собі знесення окремих будівель нежитлового об`єкту – ринку літ. Б, С, Т, О, П, Щ не буде спрямоване виключно на забезпечення можливості реального виконання судового рішення та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення цієї позовної вимоги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені позовної заяви в частині знесення визначених позивачем будівель.
Щодо заяви відповідача про сплив строків позовної давності (вх. ГСМО №7514/19 від 08.05.2019) колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).
Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).
Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).
За приписами ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропущення позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.
Разом з цим, у ст. 268 Цивільного кодексу України наведено перелік вимог, на які позовна давність не поширюється.
Проте, за змістом зазначеної норми, такий перелік не є вичерпним.
Так, ч. 2 ст. 268 Цивільного кодексу України передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.
Метою звернення Миколаївської міської ради з позовом у даній справі є усунення порушень її прав, як власника земельної ділянки, а саме можливість вільно користуватися та розпоряджатися власним комунальним майном відповідно до його цільового призначення. У сукупності позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації за відповідачем права власності на нежитловий об`єкт (ринок) та зобов`язання відповідача знести об`єкти самочинного будівництва спрямовані на повне відновлення права комунальної власності позивача на землю, які у свою чергу запобігають юридичній невизначеності. 
Разом із тим усунення перешкод власнику у користуванні та розпорядженні своїм майном як спосіб захисту цивільного права чи інтересу фактично передбачає покладення на відповідача обов`язку припинити дію, яка порушує право, та можливе лише щодо триваючого правопорушення. У свою чергу оскільки колегією суддів встановлено, що будівлі зазначені у свідоцтві про право власності САЕ 463385 є самочинними, то набуття відповідного права відповідачем на таке нерухоме майно є триваючим правопорушенням, тому на нього не поширюється позовна давність.
Щодо клопотання про зупинення провадження у справі колегія суддів зазначає наступне.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами ст. ст. 227, 228 Господарського процесуального кодексу України в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
За змістом п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У разі застосування наведеної правової норми за вимогами статті 234 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.
Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Враховуючи приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 924/645/18 та від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 13.09.2019 у справі № 912/872/18, від 21.02.2019 у справі № 910/974/18, від 09.07.2020 у справі №910/1667/19.
Предметом розгляду справи № 915/189/21 визнання незаконним та скасування пункту 1.1. розділу 1 рішення виконкому Миколаївської міської ради від 28.10.2011 №1127 на підставі якого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ №463385 від 07.11.2011 та скасування відповідного свідоцтва. У даній справі предметом дослідження є обставини щодо здійснення самочинного будівництва на підставі ст. 376 Цивільного кодексу та як наслідок в разі встановлення цих обставин скасування державної реєстрації права власності на таке будівництво і знесення відповідних будівель. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність чи відсутність рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради Миколаївської міської ради щодо оформлення права власності на нерухоме майно жодним чином не впливає на суть спору у даній справі, адже ці обставини відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не входять до предмету доказування факту самочинного будівництва за відсутності дозвільних документів на виконання будівельних робіт. 
Також варто зазначити, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.
Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 904/158/20.
Таким чином судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволені відповідного клопотання про зупинення провадження у справі. На підставі вищевикладеного, посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не розцінено як важливі для розгляду даної справи клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням по справі №915/189/21 відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.
Натомість необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі.
Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення даного питання та не спростовують наведених вище висновків суду.
Водночас, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановленого судами.
У відповідності до приписів ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове підтвердження доводів апеляційної скарги Миколаївської міської ради, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021 підлягає скасуванню.
Судові втрати, пов`язані з розглядом даної справи, відповідно до правил ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради задовольнити частково.
2.Рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.04.2021 скасувати.
3.Позовні вимоги Миколаївської міської ради у справі №915/476/19 задовольнити частково. 
4.Скасувати державну реєстрацію за Підприємством «Універсал-Юг» товариством з обмеженою відповідальністю (ЄДРПОУ 13850935) права власності на нежитловий об`єкт (ринок), який знаходиться за адресою: проспект Центральний, 200, м. Миколаїв, Миколаївська області, та складається з основних будівель: літ. А загальною площею 48,3 кв. м.; літ. Б загальною площею 23,9 кв. м.; літ. В загальною площею 134,7 кв. м.; літ. М загальною площею 99,7 кв. м.; літ. Н загальною площею 160,4 кв. м.; літ. О загальною площею 67 кв. м.; літ. П загальною площею 72 кв. м.; літ. Р загальною площею 404,6 кв. м.; літ. С загальною площею 64,8 кв. м.; літ. Т загальною площею 65,2 кв. м.; літ. У загальною площею 58,3 кв. м.; літ. Ф загальною площею 14,5 кв. м.; літ. Х загальною площею 33,2 кв. м.; літ. Ц загальною площею 56,2 кв. м.; літ. Щ загальною площею 36,4 кв. м.; літ. Є загальною площею 9,0 кв. м., службових будівель, огорож та споруд (реєстраційний номер майна 2844213 (33786727), державна реєстрація від 02.06.2011, запис №1460 в книзі 11).
5.Стягнути з Підприємства «Універсал-Юг» товариством з обмеженою відповідальністю (ЄДРПОУ 13850935) на користь Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (р/р UA448201720344260001000027733, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, ЄДРПОУ 04056612) витрати по сплаті судового збору на подання позовної заяви в сумі 1 921,00 грн.
6.Стягнути з Підприємства «Універсал-Юг» товариством з обмеженою відповідальністю (ЄДРПОУ 13850935) на користь Миколаївської міської ради через виконавчий комітет Миколаївської міської ради (р/р UA448201720344260001000027733, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, ЄДРПОУ 04056612) витрати по сплаті судового збору на подання апеляційної скарги в сумі 2 881,50 грн.
7.Доручити Господарському суду Миколаївської області видати накази на виконання даної постанови.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та у виключних випадках може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 02.11.2021.

Головуючий суддя                                                             Н.С. Богацька

судді                                                                                 Н.М. Принцевська

                                                                                          А.І. Ярош