УХВАЛА

05 жовтня 2021 року   
Київ
справа №640/15000/20
адміністративне провадження №К/9901/35738/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Шишова О.О.,  Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №640/15000/20 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
28.09.2021 до суду надійшла касаційна скарга Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - скаржник, Центральне МРУ ДПС), направлена поштою 27.09.2021.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України та пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування статті 126 ПК України у подібних правовідносинах (постанови від 13.02.2018 у справі № 808/2290/17 (провадження № К/9901/3879/17), від 21.10.2019 у справі №826/7343/18 (провадження № К/9901/15825/19), від 17.04.2018 у справі №2а/0570/4025/12 (провадження № К/9901/716/18). Позиція Верховного Суду полягає в тому, що законодавець встановив відповідальність платника податків у вигляді штрафу за несвоєчасну сплату ним узгодженої суми грошового зобов`язання. Зарахування коштів, сплачених платником податків в погашення податкового боргу, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, є обов`язком податкового органу. Відповідальність у вигляді штрафу не поставлена в залежність від способу та порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами). 
Враховуючи, що під час перевірки позивача встановлена несвоєчасна сплата ним податкових зобов`язань (що відбулося через наявність у нього податкового боргу попереднього періоду і зарахування податковим органом коштів, які сплачувалися платником, в рахунок його погашення відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України), Центральне МРУ ДПС вважає, що застосування штрафних санкцій відбулось правомірно, а підстави для скасування податкового повідомлення-рішення відсутні.
Однак, зі змісту судових рішень не вбачається висновків щодо застосування пункту 87.9 статті 87 та статті 126 ПК України, які б суперечили висновкам Верховного Суду, викладеним у перелічених скаржником постановах, а підставою для задоволення позову стало те, що виникнення і облік податкової заборгованості відбувся через допущену позивачем помилку у реквізитах отримувача в платіжному дорученні під час сплати податкових зобов`язань за червень 2017 року. Врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.05.2018 у справі №815/2405/16, суди дійшли висновку про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій.
Зазначене свідчить про те, що підстави для касаційного оскарження судових рішень наведені безвідносно до висновків судів у цій справі.
Крім того, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій частини четвертої статті 78 КАС України, скаржник зазначає, що ухвалою від 25.07.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі №826/11882/17, чим фактично, ухвалив судове рішення без дослідження обставин справи. Така ухвала не відповідає вимогам статті 242 КАС України.
Зазначене обґрунтування є незмістовним, оскільки законність і обґрунтованість ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2019 у справі №826/11882/17 не може бути предметом розгляду у справі № 640/15000/20, а суди попередніх інстанцій враховували висновки не цієї ухвали, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2018 у справі №826/11882/17, яке набрало законної сили.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
У зв`язку з наведеним скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.
Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №640/15000/20 - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: 
- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	М.М. Гімон О.О. Шишов   М.М. Яковенко