ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" жовтня 2021 р.           Справа№ 910/6635/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Мартюк  А.І. 
          Алданової  С.О. 

секретар судового засідання: Позюбан А.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 11.10.2021 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення          Господарського суду міста Києва 
від                     05.07.2021 (повний текст складено - 09.07.2021) 
у справі          №910/6635/21 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом          Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго"
до                    Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична 
компанія "Укренерго"
про                    стягнення 407 896 541, 48 грн

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" (надалі - позивач, АТ "ДТЕК Дніпроенерго") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі - відповідач, ПрАТ "НЕК "Укренерго") про стягнення         407 896 541, 48 грн, з яких: 375 571 569, 17 грн - основного боргу, 4 248 804, 60 грн - пені, 3 492 168, 15 грн - 3% річних та 24 583 999, 56 грн - інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку №0421-41013, дата акцептування 27.05.2019, в частині оплати проданої балансуючої електричної енергії.
Відповідач заперечуючи проти позову, посилається на те, що неповна та несвоєчасна сплата коштів учасниками балансуючого ринку на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання, перешкоджає своєчасному та повному розрахунку з позивачем. При цьому, відповідач зазначає, що оплата здійснюється ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь позивача щодня у межах доступної суми коштів на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання.
Крім того, відповідач стверджує про неправильне обчислення розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 закрито провадження у справі №910/6635/21, в частині стягнення основного боргу в розмірі 8 101 949, 99 грн.
В частині вимог про стягнення 367 469 619, 18 грн основного боргу,                 4 248 804, 60 грн пені, 3 492 168, 15 грн 3% річних та 24 583 999, 56 грн інфляційних втрат, позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 367 111 696, 49 грн основного боргу, 4 248 804, 60 грн пені, 3 491 217, 61 грн 3% річних, 24 583 999, 56 грн інфляційних втрат та 793 800, 99 грн судового збору.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Щодо закриття провадження, в частині стягнення основного боргу в розмірі 8 101 949, 99 грн, суд першої інстанції керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України мотивував своє рішення тим що, під час судового провадження відповідачем сплачено заборгованість у згаданому розмірі.
Разом із тим, місцевим господарським судом було встановлено, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" порушило умови договору про участь у балансуючому ринку, оплату за продану балансуючу електричну енергію в повному обсязі не здійснило, станом на день звернення АТ "ДТЕК Дніпроенерго" з цим позовом до суду заборгованість відповідача складала 375 213 646, 48 грн. В подальшому, відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості у розмірі 8 101 949, 99 грн, тому станом на час розгляду цієї справи по суті заборгованість ПрАТ "НЕК "Укренерго" перед АТ "ДТЕК Дніпроенерго" складає 367 111 696, 49 грн. 
Окірм того, судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що позивачем допущено арифметичну помилку при визначенні розміру 3% річних, відтак в цій частині позов задоволено за розрахунком суду, а саме: пені у розмірі 4 248 804, 60 грн, 3% річних у розмірі   3 491 217, 61 грн та інфляційних втрат у розмірі 24 583 999, 56 грн.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі №910/6635/21 в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу - 367 111 696, 49 грн, пені - 4 248 804, 60 грн, інфляційних втрат - 24 583 999, 56 грн, 3% річних - 3 491 217, 61 грн та 793 800, 99 грн судового збору, прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судове рішення в оскаржуваній частині прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, судове рішення у цій частині ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом безпідставно не прийнято до уваги доводи відповідача про відсутність вини останнього у простроченні виконання своїх зобов`язань.
Скаржник зазначає, що Законом України "Про ринок електричної енергії" встановлено спеціальний алгоритм розрахунків між оператором системи передач (ОСП) та постачальником послуг з балансування (ППБ), який передбачає: наявність в ОСП поточного рахунку із спеціальним режимом використання виключно з якого здійснюються розрахунки за послуги з ППБ/СВБ; розрахунки за послуги з ППБ/СВБ здійснюються в межах наявних на рахунку коштів, що надійшли від учасників ринку балансування. Тобто, відповідач може сплачувати позивачу вартість наданої балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від учасників балансуючого ринку, на такому рахунку. При цьому оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок зі спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунку лише з метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування та сторонами, відповідальними за баланс, під час врегулювання системних обмежень.
Також, на думку скаржника судом безпідставно не прийнято до уваги заперечення відповідача щодо невірного визначення термінів початку та завершення оплати актів купівлі-продажу балансуючої електричної енергії та, відповідно, початку періоду нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат з посиланням на те, що акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії були підписані ПрАТ "НЕК "Укренерго" в інші дати, ніж зазначені у цих актах, з огляду на те, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, при цьому, не надано також суду контррозрахунку сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Відповідач наголошує, що акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії по договору №0421-41013 від 27.05.2019 не були підписані саме в дати, коли були складені. При цьому, відповідач не міг надати суду першої інстанції свій контррозрахунок, виходячи з відсутності у нього даних щодо підписання актів купівлі-продажу балансуючої електричної енергії позивачем.
Враховуючи, що в оскаржуваному рішенні суд зазначив, що відповідач не надав свій контррозрахунок, відповідний розрахунок зроблений скаржником у апеляційній скарзі із зазначенням відповідних дат мінімального строку можливого підписання позивачем актів купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.
З урахуванням наведеного вище, ПрАТ "НЕК "Укренерго" вважає, що в його діях відсутня вина як складовий елемент господарсько-правової відповідальності, а тому правові підстави для застосування до останнього відповідальності за невчасну оплату коштів за договором відсутні.
Окрім того, скаржник просить суд апеляційної інстанції долучити до матеріалів справи та дослідити в судовому засіданні докази, які не були подані під час розгляду справи у суді першої інстанції, а саме копії платіжних доручень, якими на рахунок позивача відповідачем перераховано 44 803 590, 17 грн в період з 02.07.2021 по 27.07.2021, оскільки на час винесення оскаржуваного рішення більшість доказів, які долучені до даної апеляційної скарги (платіжні доручення щодо сплати коштів з 05.07.2021 по 27.07.2021) ще не існували, а платіжні доручення за 02.07.2021 ще не були отримані представником відповідача від відповідальних підрозділів відповідача.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 апеляційну скаргу ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя (суддя-доповідач) - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Мартюк А.І., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/6635/21 за апеляційною скаргою ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021, апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.09.2021.
Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.
Позивач, у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовано, відтак оскаржуване судове рішення є законним та скасуванню не підлягає.
Зокрема, у своєму відзиві позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що законом не встановлено імперативної заборони ОСП розраховуватись за поставлену електричну енергію на балансуючому ринку з будь-якого свого рахунку.
Первинними документами, на підставі та в порядку яких здійснюється оплата за надані послуги є Договір та Правила ринку. Ані Договір, укладений між позивачем та відповідачем, ані Правила ринку не передбачають, що ОСП здійснює розрахунок за поставлену електричну енергію виключно з рахунку із спеціальним режимом використання. Більше того, ані умови Договору ані положення Правил ринку в частині надання послуг на балансуючому ринку взагалі не містять положень про рахунок із спеціальним режимом використання.
Позивач, з посиланням на правову позицію, викладену в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 по справі №903/918/19, зазначає, що спеціальний порядок використання рахунку із спеціальним режимом використання не обмежує сторони у можливості виконати свої договірні зобов`язання шляхом перерахування власних коштів, отриманих від господарської діяльності.
Відтак, твердження скаржника, що Законом України "Про ринок електричної енергії" йому імперативно заборонено здійснювати розрахунки з учасниками балансуючого ринку з інших, окрім рахунку із спеціальним режимом використання, рахунків є надуманими та необґрунтованими як і твердження, що не можуть бути з цих підстав задоволені позовні вимоги позивача.
Також, позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що між сторонами за спірний період були підписані Акти купівлі-продажу електричної енергії на балансуючому ринку без жодних зауважень сторін. Всі акти мають дату його підписання, а тому посилання відповідача на непідтвердженість дати фактичного підписання актів є недоречним та необґрунтованим. Скріплюючи відповідний акт підписом уповноваженого представника відповідач підтвердив, що відповідний акт підписано саме у ту дату, яка в ньому зазначена. В даному випадку діє принцип (презумпція) правомірності правочину, тобто відповідний акт відображає його зміст і форму і є правомірним, доки інше не буду доведене у встановленому законом порядку. Відповідач жодним чином не доводить, що відповідні акти підписані не у ті дати, які в них зазначені, тобто робить безпідставне припущення, на яких не можуть обґрунтовуватись його заперечення. Посилання на відомості журналів видачі актів є хибними та не можуть встановлювати будь-яких обставин.
Що стосується розрахунку інфляційних втрат, то позивач наголошує, що відповідний розрахунок зроблений останнім з урахуванням методичних рекомендацій, викладених у Листі Верховного Суду України від 03.04.97 №62-97р, та у відповідності до пункту 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 №14, а тому і ці твердження відповідача є хибними та необґрунтованими.
20.09.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача (скаржника) надійшли: 
- письмові пояснення про зменшення розміру штрафних санкцій, до яких долучено, зокрема нові докази, які не були подані під час розгляду справи судом першої інстанції;
- заява про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Зубець Л.П., Мартюк А.І., Алданової С.О. від розгляду справи №910/6635/21. 
Вищевказана заява про відвід колегії суддів від розгляду даної справи мотивована тим, що під час автоматизованого розподілу справи №910/6635/21 в суді апеляційної інстанції було порушено порядок визначення суддів, оскільки згідно інформації у звіті про автоматизований розподіл по справі від 10.08.2021 автоматизований розподіл тривав 11.0 секунд, що є атиповим в порівнянні з часом проведення аналогічних розподілів; під час розподілу невірно визначено спеціалізацію справи, оскільки предметом спору є правовідносини за договором надання послуг (код 209050000), а при розподілі категорія визначена "/купівлі-продажу, з них/енергоносіїв/" (коди 201000000 - 208020100), що вплинуло на визначення коефіцієнту складності справи та звузило кількість суддів серед яких проводився розподіл; про вказані обставини заявник дізнався тільки 20.09.2021, оскільки звіт про автоматизований розподіл йому не направлявся і через значну завантаженість він ознайомився 20.09.2021.
Окрім того, відповідач зазначає, що 30.11.2017 до Вищої ради правосуддя за вхідними №№1813/0/20-17, 1813/1/20-17 з Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшли скарги адвоката Каракаша В.М. від 16.04.2016 та від 24.04.2016 в інтересах ДП "Національний культурно-мистецький та музейний комплекс "Мистецький Арсенал" на дії суддів Київського апеляційного господарського суду Зубець Л.П., Мартюк А.І. під час розгляду справи №910/10549/14, за результатами перевірки яких складено висновок про відсутність підстав для відкриття дисциплінарної справи у зв`язку із закінченням встановленого законом строку для притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, відповідач посилається на те, що причиною відмови у відкритті дисциплінарного провадження стосовно суддів Зубець Л.П., Мартюк А.І. стали формальні підстави, а не відсутність у діях суддів ознак дисциплінарного проступку, що, на думку скаржника, є підставою для сумнівів у неупередженості та об`єктивності вказаних суддів Північного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 заяву відповідача про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Зубець Л.П., Мартюк А.І., Алданової С.О. від розгляду справи №910/6635/21 визнано необґрунтованою, відмовлено у задоволенні вказаної заяви.
Водночас, у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.09.2021 оголошено протокольно перерву до 11.10.2021.
11.10.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог.
У судове засідання 11.10.2021 з`явилися представники сторін, які надали пояснення щодо поданих відповідачем клопотань: про закриття провадження в частині позовних вимог та про зменшення розміру штрафних санкцій.
Колегія суддів заслухавши представників сторін щодо поданих клопотань про закриття провадження в частині позовних вимог та про зменшення розміру штрафних санкцій дійшла висновку про залишення їх без розгляду, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Статтею 114 ГПК України встановлено, що:
- суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій;
- строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 про відкриття апеляційного провадження, зокрема, встановлено учасникам апеляційного провадження строк на подання заяв/клопотань, пояснень або заперечень з доказами направлення їх іншим учасникам справи до 14.09.2021.
Проте, ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій у даній справі лише 20.09.2021, а з клопотанням про закриття провадження в частині позовних вимог 11.10.2021.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Клопотання (заява) про відновлення процесуального строку повинна містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.
Отже, поновити пропущений процесуальний строк суд має можливість лише у випадку відповідного клопотання, проте апелянтом не надано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання вказаних вище клопотань у даній справі.
Статтею 118 ГПК України встановлено, що:
- право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1);
- заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).
З огляду на пропущення відповідачем процесуальних строків на подання заяв/клопотань, пояснень або заперечень, подані ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог та про зменшення розміру штрафних санкцій залишаються без розгляду.
Слід зазначити, що основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.
Відповідно до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції також не вбачає підстав для прийняття до розгляду додаткових доказів, долучених до апеляційної скарги, оскільки ненадання відповідачем суду першої інстанції усіх необхідних доказів в спростування позовних вимог не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення згідно приписів ст. 277 ГПК України, на чому наполягає апелянт у своїй скарзі.
Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" не позбавлено права на стадії виконання судового рішення надати відповідні докази в підтвердження обставин часткового погашення основної заборгованості за договором.
Відтак, у судовому засіданні 11.10.2021 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, скасувати судове рішення в оскаржуваній частині, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Водночас представник позивача проти доводів скарги відповідача заперечував, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні 11.10.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 27.05.2019 ПрАТ "НЕК "Укренерго" приєднало АТ "ДТЕК Дніпроенерго" до умов договору (ідентифікатор договору №0421-41013, дата акцептування 27.05.2019) про участь у балансуючому ринку, що підтверджується повідомленням за вих. №01/18994. 
У цьому повідомленні зазначено, що договір є публічним та укладається сторонами з урахуванням статті 634 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та розміщений на офіційному сайті ПрАТ "НЕК "Укренерго".
Пунктом 1.2 договору визначено, що за цим договором ППБ (постачальник послуг з балансування) зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП балансування об`єднаної електричної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.
Відповідно до п. 2.2 договору розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається у відповідності до Правил ринку.
Згідно п. 4.1 договору виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюється відповідно до процедур та графіків, визначених у правилах ринку.
За підсумками місяця ППБ складає та направляє ОСП у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП) два примірники підписаного зі своєї сторони акта приймання-передачі наданих послуг балансування, який ОСП розглядає та у разі відсутності зауважень підписує протягом трьох робочих днів з моменту його отримання від ОСП або направляє мотивовану відмову від його підписання із зазначенням недоліків, що мають бути усунені (п. 4.2. договору).
У відповідності до п. 4.3. договору ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку непідписання та/або ненаправлення акта, та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування.
В п. 4.4. договору сторони погодили, що у випадку порушення строків розрахунків відповідно до Правил ринку та/або цього договору ППБ має право нарахувати пеню в розмірі 0,1 % від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день прострочення) за кожен день такого прострочення у порядку, передбаченому Господарським кодексом України.
Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що у період з серпня 2020 року по лютий 2021 року АТ "ДТЕК Дніпроенерго" належним чином виконувало свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку (ідентифікатор договору №0421-41013, дата акцептування 27.05.2019), на підтвердження чого надав суду копії підписаних сторонами актів купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.
При цьому, відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконував, здійснював оплату за продану балансуючу електричну енергію частково та з порушенням строків, встановлених договором, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.
За розрахунком позивача, станом на день підготовки позову до суду (20.04.2021) у відповідача існувала заборгованість у розмірі 375 571 569, 17 грн.
Крім того, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про участь у балансуючому ринку (ідентифікатор договору №0421-41013, дата акцептування 27.05.2019), позивач нарахував на суму боргу пеню в сумі 4 248 804, 60 грн, 3% річних у розмірі 3 492 168, 15 грн та інфляційні втрати в сумі 24 583 999, 56 грн за період з 10.09.2020 по 20.04.2021.
Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження в частині стягнення основного боргу в розмірі 8 101 949, 99 грн та часткового задоволення заявлених позовних вимог.
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для закриття провадження в частині стягнення основного боргу в розмірі 8 101 949, 99 грн та часткового задоволення заявлених позовних вимог, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 509 ЦК України)
За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. 
Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" (постачальник послуг балансування/ППБ) є виробником електричної енергії на підставі ліцензії, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Приватне акціонерне товариство "НЕК "Укренерго" є оператором системи передачі, на якого, зокрема, покладені функції адміністратора розрахунків (АР). 
Згідно ст. 52 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор розрахунків, забезпечує організацію роботи ринку електричної енергії відповідно до цього Закону, Правил ринку та Кодексу комерційного обліку. Функції адміністратора розрахунків покладаються на оператора системи передачі.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори про участь у балансуючому ринку.
За змістом ч. 1 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.
Частиною 2 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що виробники зобов`язані надавати послуги з балансування в обсягах та випадках, визначених цим Законом та правилами ринку. Надавати послуги з балансування мають право також споживачі у порядку, визначеному правилами ринку.
Частиною 3 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.
Згідно ч. 7 ст. 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою № 307 від 14.03.2018 затверджено Правила ринку.
Так, згідно з положеннями пунктів 4.2.1-4.2.3. Правил ринку, для надання послуг з балансування учасник ринку повинен подати ОСП заяву щодо приєднання до договору про надання послуг з балансування, типова форма якого наведена в додатку 7 до цих Правил, та включення до Реєстру ППБ (заява). Форма заяви оприлюднюється ОСП на власному офіційному вебсайті. ОСП розглядає таку заяву та не пізніше ніж через 5 робочих днів з дати її отримання інформує заявника щодо повноти та коректності наданої інформації. У випадку надання неповної та/або недостовірної інформації ОСП повідомляє про це учасника ринку, який у свою чергу повинен надати необхідну інформацію протягом 14 календарних днів з дати отримання повідомлення. Якщо учасник ринку не надав необхідну інформацію протягом визначеного строку, заява не розглядається. Протягом 10 робочих днів з дати отримання повної та коректної інформації ОСП (у ролі АР) вносить заявника до Реєстру ППБ і надає доступ до електронної платформи. 
Участь у балансуючому ринку обов`язкова для всіх ППБ, які управляють одиницями відпуску, крім ПГП, в обсягах усієї їхньої залишкової доступної потужності для забезпечення балансуючої електричної енергії на завантаження та розвантаження незалежно від факту продажу (непродажу) будь-якого типу резерву (п. 4.2.4. Правил ринку).
У відповідності до п. 7.7.4 Правил ринку, оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.
Як зазначалось вище, 27.05.2019 ПрАТ "НЕК "Укренерго" приєднано АТ "ДТЕК Дніпроенерго" до умов договору (ідентифікатор договору №0421-41013, дата акцептування 27.05.2019) про участь у балансуючому ринку, що підтверджується повідомленням за вих. №01/18994.
У відповідності до п. 4.3. договору ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку непідписання та/або ненаправлення акта, та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування.
Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у період з серпня 2020 року по лютий 2021 року АТ "ДТЕК Дніпроенерго" належним чином виконувало свої зобов`язання за договором про участь у балансуючому ринку, що підтверджується підписаними між сторонами актами купівлі-продажу балансуючої енергії, копії яких містяться в матеріалах справи.
Проте, відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконував, здійснював оплату за продану балансуючу електричну енергію частково та з порушенням строків, встановлених договором, внаслідок чого у ПрАТ "НЕК "Укренерго" утворилась заборгованість.  
Судом вище зазначено, що за твердженням позивача, станом на день підготовки позову до суду (20.04.2021) у відповідача існувала заборгованість в сумі 375 571 569,17 грн. 
Разом із тим, з наданих позивачем та відповідачем доказів, зокрема, актів купівлі-продажу балансуючої енергії та платіжних доручень вбачається, що станом на день звернення АТ "ДТЕК Дніпроенерго" з цим позовом до суду (26.04.2021) заборгованість відповідача складала 375 213 646, 48 грн.
В подальшому, після відкриття провадження у цій справі, відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості у розмірі 8 101 949, 99 грн.
Таким чином, за наявними в матеріалах справи доказами, станом на час розгляду цієї справи по суті заборгованість ПрАТ "НЕК "Укренерго" перед АТ "ДТЕК Дніпроенерго" складає 367 111 696,49 грн. 
Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відтак, приймаючи до уваги надані позивачем та відповідачем докази, суд першої інстанції правомірного дійшов висновку, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" порушило умови договору про участь у балансуючому ринку, оплату за продану балансуючу електричну енергію в повному обсязі не здійснило, внаслідок чого утворилась заборгованість перед АТ "ДТЕК Дніпроенерго" в сумі 367 111 696, 49 грн, що має наслідком задоволення позовних вимог частково. 
Разом з тим, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності вини останнього у простроченні виконання своїх зобов`язань з посиланням на те, що ПрАТ "НЕК "Укренерго" оплачує придбану балансуючу електричну енергію з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі, у зв`язку з чим оплата здійснюється після надходження коштів на цей рахунок від інших учасників балансуючого ринку, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, сторони в п. 4.3. договору погодили наступний порядок розрахунків: ОСП здійснює остаточний розрахунок з ППБ протягом 7 робочих днів після підписання сторонами акта або з дати направлення його ППБ на адресу ОСП (у випадку непідписання та/або ненаправлення акта, та/або мотивованих зауважень до нього у п`ятиденний строк) за умови реєстрації ППБ податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України шляхом перерахування на поточний рахунок ППБ грошових коштів в обсязі, що відповідає фактичній вартості наданих послуг з балансування.
Колегія суддів наголошує, що умови договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та відповідно умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку. 
Згідно ч. 4 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках.
Кошти із поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на:
1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників;
2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників;
3) поточний рахунок оператора системи передачі.
З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти із власного поточного рахунка.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що з наведеної статті закону вбачається, що її зміст не містить імперативної заборони щодо розрахунку відповідача з постачальником електричної енергії (позивачем) тільки грошовими коштами, які надходять від інших учасників балансуючого ринку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, навпаки, передбачено можливість відповідача для належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання.
Отже, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач нараховує на суму боргу пеню у розмірі 4 248 804, 60 грн, 3% річних в сумі 3 492 168,15 грн та інфляційні втрати у розмірі 24 583 999, 56 грн за період з 10.09.2020 по 20.04.2021.
У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського      зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. 
Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
В п. 4.4. договору сторони погодили, що у випадку порушення строків розрахунків відповідно до Правил ринку та/або цього договору ППБ має право нарахувати пеню в розмірі 0,1 % від суми прострочення платежу (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день прострочення) за кожен день такого прострочення у порядку, передбаченому Господарським кодексом України.
Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 ГК України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.
Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд апеляційної інстанції перевірив наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат та встановив, що позивачем допущено арифметичну помилку при визначенні розміру 3% річних. 
Так, за розрахунком апеляційного суду, розмір 3% складає 3 491 217, 61 грн, відповідно ця вимога правомірно задоволена судом першої інстанції частково.
При цьому, доводи скаржника щодо невірного визначення початку періоду нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат з посиланням на те, що акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії були підписані ПрАТ "НЕК "Укренерго" в інші дати, ніж зазначені у цих актах, правомірно не прийняті судом першої інстанції, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.
За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованими до стягнення є суми: пені у розмірі 4 248 804, 60 грн, 3% річних у розмірі 3 491 217, 61 грн та інфляційних втрат у розмірі 24 583 999,56 грн.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновки місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.
Вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі №910/6635/21 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються, відповідно на скаржника.
Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі №910/6635/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2021 у справі №910/6635/21 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго".
4. Матеріали справи №910/6635/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 16.11.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                А.І. Мартюк

                                                                                С.О. Алданова