ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/13082/20	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/1179/21 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 301030300 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Парандюк Т. С., 
за участю секретаря - Стецюк М.А. 
та сторін: представника позивача ОСОБА_1 — адвоката Гриба О.В., представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Тернопільська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України — Гребеняка Р.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/13082/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Гриба Олега Васильовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року, ухваленого суддею Вийванком О.М., повний текст якого складений 30 вересня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю “Сокіл-Захід”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Тернопільська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про зняття всіх обтяжень та скасування арешту щодо автомобіля, -
В С Т А Н О В И В:
у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, який був змінений під час розгляду справи, до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю “Сокіл-Захід”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Галицька митниця Державної митної служби України про зняття всіх обтяжень та скасування арешту щодо автомобіля “MAN TGA 18.440”, шасі № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , котрий належить позивачу на праві власності, в тому числі і заборону зняття з обліку та вчинення інших реєстраційних дій (том 1, а.с. 4-7, 138-139).
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що на виконання усної угоди, укладеної з ТзОВ “Сокіл-Захід”, на підставі виданої даним товариством довідки-рахунку №237306637 від 05 листопада 2014 року, позивач у листопаді 2014 року придбав автомобіль “MAN TGA 18.440”, шасі № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , та оплатив його вартість в сумі 64 733,49 гривень. Вказані дії стали підставою для оформлення Стрийським Центром ДАІ №4609 ГУ МВС у Львівській області, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14 листопада 2014 року, яке підтверджує право власності на цей транспортний засіб. В подальшому, щодо ряду посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю “Сокіл-Захід”, Тернопільською митницею ДФС було складено протоколи про порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України, які направлено для розгляду до суду. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2017 року у справі №607/761/17, вирішено ОСОБА_2 визнати винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме: 533 783,60 гривень з конфіскацією у власність держави наступного товару: сідельний тягач “MAN TGA18.440”, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_4 ; напівпричіп “KOGEL”, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_5 ; сідельний тягач “MAN TGA18.440”, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 . У разі неможливості конфіскації зазначених товарів стягнути з ОСОБА_2 компенсаційну вартість цих товарів в сумі 533 783,60 гривень. У травні 2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було прийнято на виконання виконавче провадження ВП №61418597 про стягнення із відповідача ОСОБА_2 штрафу та конфіскацією у власність держави у тому числі і на належний позивачу автомобіль “MAN TGA 18.440”, шасі № НОМЕР_1 , номерний знак  НОМЕР_2 , і надано доручення Жидачівському районному відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) провести опис та арешт з подальшим вилученням до ДП “Сетам”, - сідельного тягача “MAN TGA 18.440”, шасі № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Однак, позивач вказує, що він є добросовісним набувачем права власності на автомобіль “MAN TGA 18.440”, шасі № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , оскільки набув його на підставах, що не заборонені законом, офіційно придбавши за відплатним правочином. До порушення митних правил зі сторони відповідача ОСОБА_2 та незаконних дій сторони ТзОВ “Сокіл-Захід”, позивач ніякого відношення не мав, не знав про порушення митного законодавства, які ними були допущені і не міг знати про це. У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить зняти всі обтяження, скасувати арешти наявні щодо автомобіля “MAN TGA 18.440”, шасі № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , котрий належить йому на праві власності.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю “Сокіл-Захід”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Галицька митниця Державної митної служби України про визнання права власності та зняття арешту з майна — відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — адвокат Гриб Олег Васильович просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року у справі №607/13082/20, ухвалити нове рішення, яким скасувати арешт щодо автомобіля “MAN TGA 18.440”, шасі № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , котрий належить позивачу на праві власності, судові витрати покласти на ОСОБА_2 , посилаючись на те, що воно прийняте за неповного з`ясування обставин справи, з невірним застосуванням норм матеріального права, які підлягали до застосування та з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 — адвокат Гриб О.В. зазначив, що надаючи пояснення по справі №607/13082/20 у суді першої інстанції апелянт зазначав, що в 2017 році, коли Тернопільським міськрайонним судом розглядалась справа №607/761/17, за рішенням якого, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме: 533 783,60 гривень з конфіскацією у власність держави майна, в тому числі, на автомобіль “MAN TGA 18.440”, шасі № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , апелянт не володів інформацією про розгляд цієї справи, не був залученим до участі у справі та не мав змоги захистити своє майно. ОСОБА_1 придбаваючи у листопаді 2014 року вказаний автомобіль здійснив купівлю на законних підставах, оплативши усі податки та збори, а тому, є добросовісним набувачем транспортного засобу. Суд при винесенні спірного рішення не взяв до уваги презумпції невинуватості апелянта, не застосував норм матеріального права, які підлягали до застосування: статі 386 та 388 ЦК України. Також вказує, що суд при прийнятті оспорюваного рішення не врахував тієї обставини, що ОСОБА_2 заволодів вказаним автомобілем незаконним шляхом, а саме: перебуваючи в Республіці Чехія, останній підробив документ рахунок (invoice), згідно якого ніби-то придбав зазначений автомобіль. Відтак, підлягає до застосування спосіб захисту, який обраний апелянтом — скасування арешту щодо автомобіля, який належить позивачу.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року клопотання представника Тернопільської митниці, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України — Гребеняка Руслана Богдановича про залучення процесуального правонаступника у цивільній справі №607/13082/20 — задоволено.
Замінено сторону у цивільній справі №607/13082/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю “Сокіл-Захід”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Тернопільська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про зняття всіх обтяжень та скасування арешту щодо автомобіля, з Галицької митниці Державної митної служби України (код ЄДРПОУ: 34905804), його правонаступником Тернопільська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43985576), місцезнаходження: Україна, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Текстильна, будинок 38, поштовий індекс 46400, код ЄДРПОУ ВП: 43985576.
ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю “Сокіл-Захід”, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Тернопільська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України своїм правом на відзив не скористалися.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 — адвокат Гриб О.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Тернопільська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України — Гребеняк Р.Б. апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
ОСОБА_2 , ТзОВ “Сокіл-Захід”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Відділ примусового виконання рішень УЗПВР у Тернопільській області ПЗ МУ МЮ (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №4600116844038, №4600116844020.
У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 05 листопада 2014 року на підставі довідки-рахунку № НОМЕР_6 ОСОБА_1 придбано автомобіль “MAN TGA 18.440”, шасі № НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , у ТОВ “Сокіл-Захід”.
Даний автомобіль було взято на облік Стрийським Центром ДАІ №4609 ГУ МВС у Львівській області з видачею ОСОБА_1 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14 листопада 2014 року (том 1, а.с. 8).
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2017 року у справі №607/761/17 ОСОБА_2 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме, 533 783,60 гривень з конфіскацією у власність держави наступного товару: сідельний тягач “MAN TGA18.440”, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_4 ; напівпричіп “KOGEL”, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_5 ; сідельний тягач “MAN TGA18.440”, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 . У разі неможливості конфіскації зазначених товарів стягнути з ОСОБА_2 компенсаційну вартість цих товарів в сумі 533 783,60 гривень (том 1, а.с. 43-46).
Також, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №61418597 з примусового виконання виконавчого листа №607/761/17, виданого 02 лютого 2017 року Тернопільським міськрайонним судом, на виконання вказаної постанови.
15 червня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна з метою конфіскації його у власність держави, а саме: сідельного тягача “MAN TGA18.440”, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_4 ; напівпричіпа “KOGEL”, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_5 ; сідельного тягача “MAN TGA18.440”, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 (том 1, а.с. 58).
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту того, що особа, яка вчинила адміністративне митне правопорушення, заволоділа майном протиправним шляхом. При цьому, зазначив, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з позовом до особи, яку визнано в установленому законом порядку винною в адміністративному митному правопорушенні, про стягнення збитків.
Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується, оскільки вірно застосовано норми матеріального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, виходячи з такого.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Положеннями статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з частиною 1 статті 483 Митного кодексу України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Згідно з положеннями статті 465 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. При цьому моторні транспортні засоби та несамохідні транспортні засоби, що буксируються ними, розглядаються як самостійні об`єкти конфіскації. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України. Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.
Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 “Про судову практику в справах про зняття арешту з майна” роз`яснено, що позови про зняття арешту з майна можуть бути пред`явлені, зокрема, коли накладено арешт на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Разом із тим згідно зі статтею 465 МК України конфіскація майна, яке є безпосереднім об`єктом порушення митних правил, застосовується незалежно від того, чи є це майно власністю особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
У зв`язку з цим, позови власників чи володільців такого майна про зняття арешту з майна можуть бути задоволені лише у тому разі, коли постановою відповідних органів буде встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне митне правопорушення, заволоділа майном протиправним шляхом. Захист прав власника або володільця в інших випадках можливий шляхом стягнення збитків з особи, визнаної в установленому законом порядку винною в адміністративному митному правопорушенні.
Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2017 року у справі №607/761/17 ОСОБА_2 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме 533 783,60 гривень з конфіскацією у власність держави зокрема, чотирьох транспортних засобів, в тому числі сідельний тягач “MAN TGA18.440”, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 .
Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що транспортний засіб було переміщено на території України з порушенням митних правил, а тому відповідно до положень МК України були наявні підстави для конфіскації вказаного автомобіля.
При цьому, не заслуговують на увагу доводи заявника, що його як власника не було залучено до участі у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності з огляду на те, що конфіскація застосовується незалежно від того, чи є цей транспортний засіб власністю особи, яка вчинила правопорушення.
Також, судом не встановлено, що ОСОБА_2 , який вчинив адміністративне митне правопорушення, заволодів спірним транспортним засобом протиправним шляхом, оскільки транспортний засіб був придбаний на законних підставах і лише при переміщенні через кордон було використано підроблений документ щодо вартості товару, зокрема занижена ціна.
Відповідно до статті 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.
Отже, ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування завданих йому збитків.
Посилання представника ОСОБА_1  — адвоката Гриба О.В. щодо порушення статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод внаслідок того, що втручання в його право власності, колегія суддів вважає необґрунтованим, виходячи з такого. Так, відповідно до вищезазначеної норми кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для сплати податків чи інших зборів або штрафів. При цьому, конфіскація транспортного засобу  ОСОБА_1  була застосована на підставі постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2017 року у справі №607/761/17, якою вирішено ОСОБА_2 визнати винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості товару, який є безпосереднім об`єктом порушення, а саме, 533 783,60 гривень з конфіскацією у власність держави наступного товару: сідельний тягач “MAN TGA18.440”, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_4 ; напівпричіп “KOGEL”, 2006 року випуску, шасі № НОМЕР_5 ; сідельний тягач “MAN TGA18.440”, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 . Сьтаття на час її застосування відповідала вимогам “доступності”, оскільки текст МК України з подальшими змінами було офіційно оприлюднено, що створювало можливості для ознайомлення з ним будь-якої зацікавленої особи, й “передбачуваності”, виходячи з того, що в статті 465 МК України наявна імперативна вказівка щодо незалежності використання даного стягнення від приналежності товару до власності порушника. Оскільки конфіскація транспортного засобу була здійснена під час виконання функції контролю за дотриманням законодавства, що гарантує законність переміщення товару через митний кордон України, остання може розглядатися з позиції Європейського суду з прав людини як така, що здійснена відповідно до загального інтересу, який полягає в забезпеченні дотримання публічного порядку та захисті економічних інтересів України (mutatis-mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі “Сілдедіс проти Польщі” (“Sildedzis v. Poland”, №45214/99, §50), ухвала у справі “Хонекер та інші проти Німеччини” (“Honecker and Others v. Germany” (partly) (dec.), №54999/00, 53991/00).
Враховуючи викладене, необхідно зазначити, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу “Брумареску проти Румунії” (“Brumarescu v. Romania”) [GC], N28342/95, §61, ECHR 1999-VII).
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу “Рябих проти Росії” (“Ryabykh v. Russia”), N52854/39, §52, ECHR 2003-IX).
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Гриба Олега Васильовича слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на позивача в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Гриба Олега Васильовича — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2021 року — залишити без змін.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на позивача в межах ним понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 грудня 2021 року.

Головуючий 
Судді