УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 757/199/20-к
провадження № 51-4775ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого            ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 
08 вересня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Як убачається з інформації, що міститься в провадженні за касаційною скаргою, 
ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС Головного слідчого управління 
НП України ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та надано дозвіл цьому слідчому і слідчим групи слідчих 
у кримінальному провадженні № 12017080050005541 на проведення обшуку в 
автомобілі марки «Toyota Sequoia», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який належить на праві власності 
ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_8 й інших членів організованої групи, з метою виявлення та вилучення: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 01 вересня 2016 року Центром 2341, з двома брелками від сигналізації до нього, а також вищезгаданого автомобіля.
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_4 оскаржила його до апеляційного суду, просила скасувати це рішення та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку залишити без задоволення.
Київський апеляційний суд ухвалою від 08 вересня 2021 року на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді з мотивів того, що відповідно до ст. 309 цього Кодексу згадане судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 висуває вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 
Вважає відмову у відкритті провадження за її апеляційною скаргою незаконною, 
при цьому посилається, зокрема, на постанови Великої Палати Верховного Суду від 
23 травня 2018 року у справах №237/1459/17 та № 243/6674/17-к, а також Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі адвоката  ОСОБА_4 та надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства 
є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення. 
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. У зв`язку з цим КПК визначає, в яких випадках 
і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі 
№ 494/6/18). 
У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) і від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)». 
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканності, застосування застави, арешту майна, тимчасового доступу до деяких речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 цього Кодексу, про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову 
у відкритті провадження по ній. І цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження 
рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя 
через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної 
інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, адвокат 
 ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого і надано дозвіл на проведення обшуку, тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 309 КПК.
Тому суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 цього Кодексу правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою апелянта.
Вказане узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду (ухвали 
від 17 липня 2020 року у справі № 937/3925/20, від 14 січня 2020 року у справі 
№ 263/16804/19, від 02 вересня 2019 року у справі № 359/5910/19, від 04 березня 2021 року у справі № 589/3698/20, від 24 липня 2019 року у справі № 213/980/19, 
від 20 серпня 2021 року у справі № 308/7525/21, від 13 серпня 2020 року у справі 
№ 161/11504/20, від 14 лютого 2020 року у справі № 295/17116/19, від 15 травня 
2019 року у справі № 127/7042/19-к тощо).
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання адвоката ОСОБА_4 на правові висновки, наведені в на постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 
2018 року у справах № 237/1459/17 та № 243/6674/17-к, а також Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к, оскільки у цих висновках йдеться про постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, тоді як оскаржена до апеляційного суду ухвала слідчого судді прямо передбачена ст. 235 КПК.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову 
у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень не убачається підстав для задоволення скарги, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 
ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                            ОСОБА_3