УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 675/2770/18
Провадження № 22-ц/4820/1124/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 грудня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2021 року, суддя Янішевська О.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Агрос-Віста», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ізяславської міської ради про визнання недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, стягнення моральної шкоди,
встановив:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ СГП «Агрос-Віста», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ізяславської міської ради, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просила визнати недійсними договір оренди землі від 19.11.2013 року, рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12271001 від 08.04.2014 року та стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 100000 грн.
В обґрунтування позову вказала, що згідно договору оренди землі б/н від 19.11.2013 року відповідачу ТОВ СГП «Агрос-Віста» ОСОБА_1 було передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 6822187500:04:008:0007, яка знаходиться на території Тернавської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, загальною площею 2,1762 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак вона вказаний договір оренди землі не підписувала. Крім того, згідно з рішенням про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12271001 від 08.04.2014 року, заяву про державну реєстрацію права оренди за товариством подав ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності №284, наданої ТОВ СГП «Агрос-Віста» 07.04.2011 року. На думку позивача, ОСОБА_2 провів державну реєстрацію права оренди земельної ділянки без відома ОСОБА_1 , порушивши таким чином її право на розпорядження своєю власністю та завдав моральної шкоди, яку вона оцінює в 100000 грн., що виразилось у нервових стресах та погіршенні здоров`я, внаслідок чого в подальшому вона була змушена зробити хірургічну операцію. 
Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.03.2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що оспорюваний договір оренди землі без номера від 19.11.2013 року був підписаний ОСОБА_1 , про що свідчать докази. Крім того, на момент прийняття рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12271001, від 08.04.2014 року, нормативні документи щодо державної реєстрації іншого речового права не містили вимоги до державного реєстратора на отримання згоди власника майна на проведення такої реєстрації, підставою для проведення реєстрації могла бути заява правонабувача або сторони правочину. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.03.2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
На обґрунтування скарги апелянт зазначила, що судом першої інстанції було допущено ряд порушень норм процесуального законодавства, зокрема підготовче засідання здійснювалося більше двох років, неодноразово призначалися почеркознавчі експертизи. За наявності двох різних висновків за результатами проведених судових експертиз, у рішенні суду не вказано, які мотиви відхилення висновку експерта №694-696/19-26 від 16.05.2019 року та прийняття до уваги висновку експерта №2816-2818/19-26 від 10.12.2019 року. Факт отримання нею від відповідача грошових коштів за користування земельною ділянкою сам по собі не є підставою вважати, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо обумовленої земельної ділянки. Вказала, що суд, обґрунтовуючи своє рішення матеріалами справи щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень на земельну ділянку належну позивачу, в порушення норм процесуального закону, їх безпосередньо не досліджував, про що свідчить аудіо записи судових засідань. Крім того, судом не вирішено по суті заявлену нею позовну вимогу щодо недійсності договору оренди землі від 19.11.2013 року, яка згодом була нею доповнена, але від якої вона не відмовлялася у встановленому процесуальним законом порядку. При цьому, судом в мотивувальній частині рішення наведено обставини, за яких суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог, в той же час в резолютивній частині рішення суду відсутні висновки щодо цієї позовної вимоги. 
Апелянт в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що згідно договору оренди землі без номера від 19.11.2013 року, ОСОБА_1 передала ТОВ СГП «Агрос-Віста» в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 6822187500:04:008:0007, яка знаходиться на території Тернавської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, загальною площею 2,1762 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1, а.с. 10-12). Право оренди зареєстроване на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області Бойко В.І. від 08.04.2014 року (т. 1, а.с. 13-14).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №694-696/19-26 від 16.05.2019 року підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» договору оренди землі без номера від 19.11.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СГП «Агрос-Віста», та в графі «Земельну ділянку передав» Акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СГП «Агрос-Віста», виконані рукописним способом без попередньої підготовки та технічних засобів. Надати відповідь на питання: «Чи був виконаний власноручно ОСОБА_1 підпис на договорі оренди землі без номера від 19.11.2013 року у графі «Орендодавець» та «Чи був виконаний власноручно ОСОБА_1 підпис у акті приймання-передачі земельної ділянки у графі «Земельну ділянку передав» не виявилося можливим (т. 1, а.с. 89-94).
Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів №2816-2818/19-26 від 10.12.2019 року підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» договору оренди землі без номера від 19.11.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СГП «Агрос-Віста», та в графі «Земельну ділянку передав» Акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СГП «Агрос-Віста», виконані рукописним способом без попередньої підготовки та технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_1 на договорі оренди землі без номера від 19.11.2013 року в графі «Орендодавець» виконаний самою ОСОБА_1 . Підпис від імені ОСОБА_1 в акті приймання-передачі земельної ділянки у графі «Земельну ділянку передав» виконано самою ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 161-167).
Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, як-то: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину потрібна не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Отже, волевиявлення є способом, яким внутрішня воля особи дістає свій вираз зовні.
Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис договору є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого у письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. У наслідок вказаного, підписання правочину здійснюється кожною із сторін власноручно або власноручно уповноваженими на те стороною особами.
У разі відсутності власноручного підпису, слід вважати, що правочин не відповідає вимогам, які встановлюються до письмової форми правочину.
У разі ж якщо сторона правочину не вчиняла, він є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року в справі №145/2047/16-ц).
Статтею 208 ЦК України передбачено перелік правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі. Одним з таких випадків є зазначений у п. 2 ч. 1 вказаної статті правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
В силу ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».
У статті 13 вказаного Закону надано визначення договору оренди.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Також передбачена законом і форма договору оренди землі, який укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально.
Крім того, окремо у ст. 16 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Отже, визначальним для договору оренди землі є форма договору, яка включає і підпис сторони договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або неврахування кожного доказу (групи доказів).
Частина друга статті 102 ЦПК України встановлює, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у справі спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Пунктом першим частини першої статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупністю таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване у судовому рішенні.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не меже ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з висновком комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів від 10.12.2019 року підписи від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» договору оренди землі без номера від 19.11.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СГП «Агрос-Віста», та в графі «Земельну ділянку передав» Акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СГП «Агрос-Віста», виконані ОСОБА_1 . 
Оскільки висновок експертів щодо виконання підпису на договорі оренди землі та акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 надано в категоричній формі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що немає підстав для визнання оспорюваного договору оренди недійсним, у зв`язку з чим відмовив у позові.
Відмовляючи в решті позовних вимог, в тому числі стосовно законності звернення працівника відповідача ОСОБА_2 про реєстрацію речового права оренди, суд вірно вказав на те, що відповідна заява про реєстрацію речових прав проводиться не лише на підставі заяви власника, та може проводитись на підставі заяви іншого правонабувача сторони правочину, яким є орендар ТОВ СГП «Агрос-Віста» за яким виникло відповідне право.
Посилання апелянта на неправильне дослідження судом висновків вищевказаних експертиз є необґрунтованим. Суд надав належну оцінку цим письмовим доказам та правильно прийняв до уваги висновок комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів від 10.12.2019 року, яким встановлено факт підписання спірного договору оренди саме позивачем ОСОБА_1 . В той же час у висновку експерта за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів № 694-696/19-26 від 16.05.2019 року експерт не зміг надати відповідь на питання щодо підписання позивачем спірного договору особисто. Тобто, вищезазначені два судових експертних висновки не суперечать один одному, оскільки в першому висновку від 16.05.2019 року відповіді на поставлені судом питання щодо підписанта спірного правочину не надані, в другому ж висновку від 10.12.2019 року такі висновки надані експертом в категоричній формі. При цьому сторона позивача як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не ставила питання щодо проведення додаткової (повторної) судової експертизи з цього приводу. 
Доводи апелянта зводяться виключно до переоцінки доказів у справі і не впливають на законність прийнятого судового рішення. Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства в тому числі щодо надмірної тривалості проведення підготовчого засідання не є такими, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 17 грудня 2021 року.

Судді:                                                                 Р.С. Гринчук 

                                                                       Л.М. Грох 

                                                                       А.М. Костенко