Ухвала
 
18 жовтня 2021 року
місто Київ
 
справа № 638/12779/20
провадження № 61-12308ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В., вивчив касаційну скаргу Департаменту реєстрації Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивачів
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вересні 20209 року звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 30 вересня 2019 року щодо зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання відповідача поновити їх за місцем реєстрації за зазначеною адресою.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 30 вересня 2019 року щодо зняття з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки позивачі не зверталися із заявами до відповідача про зняття їх з реєстраційного обліку за місцем проживання, відсутнє рішення про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відповідно таке зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання позивачів є незаконним.
Суд першої інстанції виснував, що перехід права власності від однієї особи до іншої не може бути єдиною та достатньою підставою для припинення права користування житловим приміщенням.
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, зробив висновок, що за відсутності заяви особи про зняття її з реєстраційного обліку за місцем її проживання, факт переходу права власності на житло не є безумовною підставою для зняття її з реєстраційного обліку за адресою цього житлового приміщення.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Департамент реєстрації Харківської міської ради 21 липня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Ухвалами Верховного Суду від 12 серпня 2021 року та від 14 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для їх виконання.
Від заявника у вересні-жовтні 2021 року надійшла виправлена редакція касаційної скарги, у якій уточнено підстави касаційного оскарження судових рішень.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
-                     оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права;
-                     суд апеляційної інстанції застосував правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 569/4373/16-ц (провадження № 14-298цс19), проте не врахував окрему думку у цій справі, у якій зазначено, що з припиненням права власності особи втрачається й право користування житловим приміщенням у члена його сім`ї. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 595/1271/16-ц (провадження № 61-18966св18);
-                     відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у новій редакції;
-                     суд першої інстанції застосував положення статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у нечинній (попередній) редакції, а саме 2011 року, однак зазначена норма права мала бути застосована у редакції, що діяла на час зняття позивачів з реєстраційного обліку за місцем їх проживання, а саме 30 вересня 2019 року, яка визначала право зняття з реєстраційного обліку осіб за їх місцем проживання на підставі документів, що свідчать про припинення права користування житловим приміщенням у зв`язку з відчуженням.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначені ті підстави, які згадані у пунктах 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвал Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу № 638/12779/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. О. Погрібний

                                                                                                          О. В. Ступак

                                                                                                          В. В. Яремко