УХВАЛА

29 листопада 2021 року 
Київ
справа №640/16625/20
адміністративне провадження №К/9901/15628/21
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Желєзного І.В., розглянувши клопотання Національного банку України    про зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 640/16625/20 за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Акордбанк" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного банку України, в якому просило:
? визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 22 січня 2020 року                № 26/БТ "Про накладення штрафу на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Акордбанк" на загальну суму 2 313 086,75 грн;
? стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого штрафу у розмірі                        2 313 086,75 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року апеляційну скаргу задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено.
27 квітня 2021 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 640/16625/20.
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Національного банку України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі                                 № 640/16625/20.
Від відповідача до Суду надійшло клопотання про зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі                 № 640/16625/20 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Згідно із частиною першою статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вирішуючи клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, Суд виходить із того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 
Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
У зв`язку з цим, сподівання та припущення заявника стосовно результатів касаційного розгляду справи не можуть бути безумовною підставою для зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили. 
Верховний Суд також виходить з того, що для зупинення виконання судового рішення, яке допускається як винятковий захід, повинні бути поважні причини. Відповідне клопотання повинно бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. Таке зупинення не повинно порушувати балансу інтересів сторін, а також не порушувати прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат; існуватимуть перешкоди для застосування або буде неможливим застосування передбаченого статтями 380 та 381 КАС України механізму повороту виконання судового рішення.
Оскільки скаржником не наведено належних та обґрунтованих доводів щодо наявності підстав для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання скаржника.
Аналогічна правова позиція щодо застосування положень пункту 4 частини четвертої статті 340 та частини першої статті 375 КАС України, висловлена, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 806/2305/18, від                               07 листопада 2019 року у справі № 813/1813/18, від 12 листопада 2019 року у справі № 520/8576/18 та від 18 листопада 2019 року у справі № 520/9336/18.
При цьому, сама по собі наявність у суду касаційної інстанції права на зупинення виконання судового рішення та незгода сторони із цим рішенням не є підставою для зупинення його виконання. 
Керуючись статтями 3, 241, 248, 340, 355, 375 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання Національного банку України    про зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі № 640/16625/20 за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                        І.В. Желєзний