Ухвала
 
11 жовтня2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 431/3912/14-ц
провадження № 61-15793ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» на заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30 грудня 2014 року та постанову Луганського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» в особі Старобільського відділення № 1 Публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,
 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» (далі - ПАТ «Укркомунбанк») в особі Старобільського відділення № 1 ПАТ «Укркомунбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу.
Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 20 серпня 2013 року між ним та ПАТ «Укркомунбанк» в особі керуючого Старобільським відділенням № 1 Червяк О. В. укладено договір про строковий банківський вклад № 1140/71, відповідно до мов якого ОСОБА_1 вніс грошову суму у розмірі 217 510,00 грн на вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_1 банку. Термін дії договору становив до 01 вересня 2014 року з нарахуванням 17,5 % річних та сплатою їх щомісячно.
06 вересня 2013 року сторони уклали договір про строковий банківський вклад № 1145/71, відповідно до умов якого ОСОБА_1 вніс грошові кошти у розмірі 143 544,00 грн на вкладний депозитний рахунок № НОМЕР_2 банку. Термін дії договору становив до 16 вересня 2014 року з нарахуванням 16,5 % річних та сплатою їх щомісячно.
Позивач 25 квітня 2014 року звернувся до банку з вимогою дострокового розірвання договору 1145/71 та договору 1140/71.
Однак суму вкладу та відсотки банк не сплатив. Вказані дії банку ОСОБА_1 вважав неправомірними, тому просив стягнути з ПАТ «Укркомунбанк» в особі Старобільського відділення № 1 ПАТ «Укркомунбанк» на його користь неповернутий вклад за договором від 20 серпня 2013 року № 1140/71 про строковий банківський вклад в сумі 217 510,00 грн; неповернутий вклад за договором від 06 вересня 2013 року № 1145/71 про строковий банківський вклад в сумі 143 544,00 грн; несплачені проценти за договором № 1140/71 про строковий банківський вклад від 20 серпня 2013 року в сумі 22 199,00 грн за травень-листопад 2014 року; несплачені проценти за договором № 1145/71 про строковий банківський вклад від 06 вересня 2013 року в сумі 13 816,00 грн за травень-листопад 2014 року; борг за договором № 1140/71 про строковий банківський вклад від 20 серпня 2013 року за індексом інфляції за травень-листопад 2014 року в сумі 1 328,88 грн; борг за договором № 1145/71 про строковий банківський вклад від 06 вересня 2013 року за індексом інфляції за травень-листопад 2014 року в сумі 877,49 грн.
Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 30 грудня 2014 року, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Укркомунбанк» в особі Старобільського відділення № 1 ПАТ «Укркомунбанк» на користь ОСОБА_1 неповернутий вклад за договором № 1140/71 про строковий банківський вклад від 20 серпня 2013 року в сумі 217 510,00 грн; неповернутий вклад за договором № 1145/71 про строковий банківський вклад від 06 вересня 2013 року в сумі 143 544,00 грн; несплачені проценти за договором № 1140/71 про строковий банківський вклад від 20 серпня 2013 року в сумі 22 199,00 грн за травень-листопад 2014 року; несплачені проценти за договором № 1145/71 про строковий банківський вклад від 06 вересня 2013 року в сумі 13 816,00 грн за травень-листопад 2014 року; борг за договором № 1140/71 про строковий банківський вклад від 20 серпня 2013 року за індексом інфляції за травень-листопад 2014 року в сумі 1 328,88 грн борг за договором № 1145/71 про строковий банківський вклад від 06 вересня 2013 року за індексом інфляції за травень-листопад 2014 року в сумі 877,49 грн; не виплачені проценти за договором № 1140/71 про строковий банківський вклад від 20 серпня 2013 року за травень-листопад 2014 року в розмірі 22 199,00 грн; не виплачені проценти за договором № 1145/71 про строковий банківський вклад від 06 вересня 2013 року за травень-листопад 2014 року в розмірі 13 816,00 грн. Вирішено питання судового збору.
У вересні 2021 року ПАТ «Укркомунбанк» звернулось засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30 грудня 2014 року та постанову Луганського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження у справі.
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.
Предметом позову у цій справі є стягнення коштів за договорами банківського вкладу на загальну суму 399 275,37 грн, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн), а тому оскаржувані судові рішення, відповідно до вимог ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню.
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.
Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
 
Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» на заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 30 грудня 2014 року та постанову Луганського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український комунальний банк» в особі Старобільського відділення № 1 Публічного акціонерного товариства «Укркомунбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак      Г. І. Усик