ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 140/2889/21 пров. № А/857/15007/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Глушко І.В., Матковської З.М.
при секретарі судового засідання:                Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року (рішення ухвалене о 15:22 хв. у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Мачульського В.В., повне судове рішення складено 07.06.2021) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

                                                   ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.10.2020 №0000840902, №0000850902, №0000860902.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 23.10.2020 №0000840902, №0000850902 та №0000860902 прийняті за результатами проведення фактичної перевірки та на підставі актів №03/181/09-05/ НОМЕР_1 від 01.10.2020 та 02.10.2020. Вказує, що підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів. Вважає, що відповідач не дотримався принципу "належного урядування", оскільки не вказав чіткої підстави на проведення фактичної перевірки, чим порушене право позивача на належний захист своїх інтересів. Крім того, в наказі відповідача про призначення фактичної перевірки відсутнє чітке посилання на здійснення позивачем будь-якої діяльності з роздрібної торгівлі пальним, яким чином це було встановлено відповідачем та яка інформація про порушення слугувала підставою для проведення фактичної перевірки, а отже фактична перевірка проведена незаконно. Зазначення в акті перевірки факту продажу позивачем пального (дизельного) в кількості 22,6 л по ціні 19 грн. за 1 л на загальну суму 429,40 грн. є надуманими та безпідставними, а такі висновки ґрунтуються лише на припущеннях посадових осіб відповідача. Зазначає, що пальне використовується позивачем для власних цілей, зокрема, для  здійснення основного виду підприємницької діяльності згідно КВЕД 49.41 - Вантажний автомобільний транспорт. Вважає, що посадовими особами відповідача не лише не встановлювалося, що знаходиться у резервуарах, а навіть не було здійснено жодних спроб для визначення рідини, що знаходилась у резервуарах, при цьому навіть не вимірювалась кількість такої рідини. Такі навіть не мали при собі жодних вимірювальних пристроїв. Просив позов задоволити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.11.2003, про що внесено запис № 21810170000001071. Видом господарської діяльності позивача є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Волинській області.
У ФОП ОСОБА_1 наявна ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) з терміном дії з 23.01.2020 по 23.01.2025, та сплачено за період з 23.01.2020 по 23.01.2021 платіжним дорученням від 11.01.2021 №5011344SB сума 780 грн.
ГУ ДПC у Волинській області на підставі пп. 20.1.10 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, пп. 52-2 п. 52 Підрозділу 10.Інші перехідні положення Податкового кодексу України видано наказ від 01.10.2020 №1979 «Про проведення фактичної перевірки» господарської одиниці: місце зберігання пального, на якій здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Працівниками ГУ ДПC у Волинській області на підставі наказу від 01.10.2020 №1979  та направлень від 01.10.2020 №448 та №449 проведено фактичну перевірку місця зберігання пального, на якій здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт фактичної перевірки №03/181/09-05/ НОМЕР_1 , яким встановлено наступні порушення, а саме: пп.212.3.4, п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України №2755 - VI від 02.12.2010 року реалізація пального без реєстрації платником акцизного податку з реалізації пального за місцезнаходженням юридичної особи у контролюючому органі, п. 9 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року №408»Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового» абз. 2 п. 22 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» пп. 230.1.2, п. 230.1 ст. 230, ст.15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) - роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії.
З матеріалів справи вбачається, що від підписання акта перевірки та отримання другого примірника ФОП ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується актом відмови від ознайомлення, підписання та отримання другого примірника акта перевірки від 01.10.2020 №55/03-20-09-02-14. Позивач також відмовився від ознайомлення, підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення від 01.10.2020 № бланка 000104-32, про що свідчить акт від 01.10.2020 №54/03-20-09-02-14
На підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові-повідомлення рішення, а саме: №0000840902 від 23.10.2020, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 500 000,00 гри. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», на підставі п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (далі по тексту - «ПК України») та ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», №0000850902 від 23.10.2020, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 1 000 000,00 грн. за порушення пп. 230.1.1 п. 230.1 ст. 230 ПК України та на підставі п. 128-1.2 ст. 128-1 ПК України, № 0000860902 від 23.10.2020, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 429,40 грн. за порушення пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України та на підставі п. 117.3 ст. 117 ПК України.
Не погоджуючись з вищевказаними  податковими повідомленнями-рішеннями ФОП ОСОБА_1 оскаржив їх в адміністративному порядку, шляхом подання скарги до ДПС України, а також враховуючи доповнення до неї.
Однак, за результатами розгляду скарги, рішенням ДПС України від 17.02.2021 №3778/6/99-00-06-03-02-06 податкові-повідомлення рішення від 23.10.2020 №0000840902, №0000850902 та № 0000860902 залишені без змін, а скарга без задоволення (т.1, а.с.75-80).
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України  фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Згідно з пунктами 80.1, 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України).
Відповідно до пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із   статтею 81   цього Кодексу.
Згідно статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.
Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального). Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №803/988/17 від 05.11.2018.
Таким чином, підставою для проведення контролюючим органом фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України є здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, яка не передбачає наявності у контролюючого органу інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. 
За таких обставин, ГУ ДПС у Волинській області були законодавчо обґрунтовані підстави для винесення наказу від 01.10.2020 №1979 «Про проведення фактичної перевірки» у зв`язку із чим відповідач мав всі підстави та повноваження на здійснення перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідно до законодавства.  
Разом з тим, виконання контролюючим органом своїх обов`язків щодо організації податкового контролю, зокрема, шляхом проведення фактичної перевірки не є порушенням прав платника, не спричиняє і не може спричинити негативних наслідків для нього у випадку належного ведення господарської діяльності, фінансової звітності, бухгалтерського обліку, у відповідності до норм податкового законодавства.
Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, зокрема фактичної, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №804/1113/16 від 13.03.2018р. та по справі № 807/2062/17 від 21.02.2019р. викладена позиція про те, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.
Тому, на думку апеляційного суду, оскільки відбувся допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, суд не бере до уваги доводи позивача щодо наявності процедурних порушень при її здійсненні, оскільки в межах розгляду даної справи, оцінці підлягають обставини наявності або відсутності порушень, викладених в акті фактичної перевірки. Предметом є перевірка законності накладення на позивача штрафів за здійснення операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку з реалізації пального та без наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним.
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.4, 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 ПК України, акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції); підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.
Згідно підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Згідно з підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.
Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
У статті 215 ПК України наведено вичерпний перелік підакцизних товарів, ставки податку на ці товари, код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД і опис товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД. Зокрема, до підакцизних товарів належить пальне (пункт 215.1 ст. 215 ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пп.14.1.141-1 п.14.1 ст.14 ПК України до пального відносять: нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у пп.215.3.4 п.215.3 ст. 215 Кодексу.
Відповідно до підпункту 213.1.1, підпункту 213.1.2 пункту 213.1 статті 213 ПК Кодексу є операції, зокрема з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції); реалізації (передачі) підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, здійснення внесків до статутного капіталу, а також своїм працівникам.
Відтак, особа (платник податку), яка планує здійснювати будь-які операції з пальним на митній території України, які визначені в абзаці 2 підпункті 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України, має до початку здійснення таких операцій зареєструватися платником акцизного податку з реалізації пального та в подальшому складати акцизні накладні на обсяги реалізації.
Пунктом 117.3 статті 117 ПК України встановлено, що здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.
Підпунктом 6 пункту 2 розділу II Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 року №2628-VIII внесено зміни до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», які набрали чинності з 1 липня 2019 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (в редакції Закону України від 23.11.2018 року №2628-VIII) оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.
Термін «пальне» вживається в цьому Законі у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.
Згідно частин 1, 8, 9 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (в редакції Закону України від 23.11.2018 року №2628-VIII) роздрібна торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.
Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.
Статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловім, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 500000 грн. за реалізацію пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону. 
Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем 01.10.2020 року особисто, було здійснено реалізацію пального (дизельне паливо) в кількості 22,6 л. по ціні 19 грн. за 1 л. на загальну суму 429,40 грн. без застосування РРО та без видачі розрахункового документа встановленої форми, дані фактичні обставини також підтвердженні актом перевірки від 01.10.2020 №03/181/09-05/2866922232. Даний товар позивач попередньо придбав у ТзОВ «Кетрін Оіл», згідно договору №19071 від 19.07.2016 року, та видаткової накладної №РН-0000167 від 31.07.2020 (т.1, а.с. 101-104).
Постановою Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року №408 «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового» затверджений Порядок електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового згідно з п. 9 Порядку датою реєстрації платника акцизного податку є дата включення його до реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, але не раніше ніж 01 липня 2019 року.
Згідно абз. 2 п. 22 підрозділу 5 розд. XX «Перехідні положення ПКУ від 02.12.2010 року №2755-VI, суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників податків з 1 липня 2019 року, зобов`язані до 1 липня 2019 року зареєструватись платниками податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.
Відповідно до п.п. 230.1.2, п.230.1.1 ст.230ПКУ платники податку — розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Згідно даних АІС «Податковий блок/ Реєстрація ПП /Ведення окремих реєстрів/Реєстр платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового/ відомості про акцизні склади ФОП ОСОБА_1 станом на 01.10.2020 року не зареєстрований в Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового, не зареєстровано акцизні склади в підсистемі /Відомості про акцизні склади/. Вказана обставина позивачем не оспорюється.
Апеляційний суд вважає безпідставним твердження позивача, що постановою Горохівського районного суду Волинської області від 28.12.2020 у справі № 155/1623/20 справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративних правопорушень та врахування її висновків Волинським окружним адміністративним судом під час розгляду даної справи.
За порушення норм Закону № 481/95-ВР, реалізація пального без наявності ліцензії встановлено два види юридичної відповідальності, яка застосовується до різних суб`єктів: фінансова відповідальність - до суб`єктів господарювання, адміністративна відповідальність - до осіб, що безпосередньо здійснювали реалізацію.
Закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, жодним чином не виключає підстав для її притягнення до відповідальності як суб`єкта господарювання шляхом застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Податковим кодексом України та Законом № 481/95-ВР, оскільки вказане судове рішення не може мати преюдиційного значення для даної справи.
Аналогічна за змістом правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2019 року у справі № 824/406/18-а.
Верховний Суд у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 816/571/17 висловив правову позицію, що висновки іншого суду щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов`язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.
Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов`язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку та не звільняє від процесуального обов`язку офіційного з`ясування всіх обставин справи.
Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 813/7398/14.
Відтак, не притягнення до адміністративної відповідальності за порушення, передбачені КУпАП, не звільняє ФОП ОСОБА_1 від відповідальності за виявлені в ході перевірки порушення норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що за своєю правовою природою є різними видами відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком, що прийняті ГУ ДПС у Волинській області податкові повідомлення-рішення від 23.10.2020 №0000840902, №0000850902, №0000860902 є правомірним, а недотримання процедури проведення фактичної перевірки та не зазначення посилань на проведення фактичної перевірки, а також дефекти щодо складання актів за результатами її проведення не може слугувати самостійною підставою для звільнення платника податку від відповідальності за податкове правопорушення.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року у справі №140/2889/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 20.10.2021