П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/2668/21	
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І.О.,
суддів – Стас Л.В., Шеметенко Л.П.
за участі секретаря – СкоріноїТ.С.

представника ГУ ДПС в Одеській області – Думікова В. А.;
представника позивача – адвоката Чорного О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2021 року адвокат Чорний О. В., діючий в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі –ГУ ДПС в Одеській області) в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ №28-дс від 12.02.2021 про застосування щодо його довірителя  дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Підставами для задоволення заявлених вимог, адвокат зазначив відсутність в діях його довірителя ознак дисциплінарного проступку, а також його складу.
Мотивуючи свою позицію адвокат указав про відсутність, з боку ОСОБА_1 як заступника начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ Управління з питань виявлення  та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС в Одеській області, порушень законодавчих норм при проведенні контрольно – перевірочних заходів суб`єктів господарювання.
Далі, адвокат звернув увагу, що  приписами статті 61 Конституції України та статей 67, 74 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889- VIII (далі  - Закон №889- VIII ) встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, застосування дисциплінарного стягнення має бути здійснене із обов`язковим урахуванням принципу індивідуалізації покарання.
Водночас, на думку позивача, документ, який є предметом оскарження, не містить які саме особисті дії або вчинки ОСОБА_1 можливо віднести до дисциплінарного проступку.
Також, стверджуючи про протиправність оскаржуваного наказу, адвокат пояснює, що в ньому відсутній стислий виклад обставин дисциплінарної справи, в чому саме полягає винна протиправна дія державного службовця, відсутній вид дисциплінарного проступку, а також відсутня його юридична кваліфікація.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року, ухваленого в загальному позовному провадженні, позов задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував наказ ГУ ДПС в Одеській області № 28-дс від 12.02.2021 року.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції погодився з позицією представника позивача щодо відсутності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ст.54 Податкового кодексу України, пп.5.1 п.5, пп.6.1 та 6.2 п.6, пп.7.1 п. 7 розділу VIII частини 2 Регламенту взаємодії структурних підрозділів ДФС та головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС у процесі бюджетного відшкодування податку на додану вартість та формування Реєстру заяв про суми бюджетного відшкодування, затвердженого наказом ДФС України від 14.04.2017 №263, п.2.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 №22, під час проведення контрольно - перевірочних заходів стосовно платників податків ( ТОВ «Агат -2019», ТОВ «Прайм Опт – Сервіс», ТОВ «Трес Сіті», ТОВ «Табако Інвест», ТОВ «Віалакс», ТОВ «Гранд Ларго»).
Також, суд першої інстанції вважав правильною позицію представника позивача про відсутність правових підстав для складання ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення за статтею 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення при проведенні контрольно-перевірочних заходів по вищезазначених суб`єктах.
Аналізуючи спірний наказ, суд першої інстанції дійшов висновку, що останній не містить у собі стислий виклад обставин дисциплінарної справи, в ньому не зазначено в чому полягає саме винна протиправна дія державного службовця, відсутня також кваліфікація проступку за допомогою якої можливо встановити тотожність між ознаками дисциплінарного проступку, закріпленого в правовій нормі, і ознаками вчиненого діяння. Окрім того, як указав суд, із спірного наказу неможливо встановити, які, конкретно, посадові обов`язки, які порушені позивачем.
За таких умов, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУ ДПС в Одеській області, приймаючи оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не врахувало детально та повно всіх обставин вчинення дисциплінарного проступку, причин та передумов, які призвели до його вчинення, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

ГУ ДПС в Одеській області,вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає ознакам законності та обґрунтованості, в апеляційній скарзі просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Свою позицію ГУ ДПС в Одеській області мотивує таким чином.

По – перше, скаржник вважає, що спірний наказ має усі обов`язкові реквізити та відповідає вимогам частини 2 статті 77 Закону №889- VIII.
По - друге, вважаючи, що в діях позивача є склад дисциплінарного проступку, скаржник наполягає, що це неналежне виконання, останнім, своїх посадових обов`язків, передбачених Положенням про відділ контролю за відшкодуванням ПДВ Управління податків і зборів з юридичних осіб  ГУ ДПС в Одеській області, що виразилося у порушенні законодавства, що знайшло своє відображення в матеріалах дисциплінарної справи.

По – трете, скаржник вважає помилковою позицію суду першої інстанції про правомірне нескладання ОСОБА_1  протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 163 - 1 КУпАП, яка встановлює відповідальність керівника та інших посадових осіб підприємств, установ, організацій за відсутність податкового обліку, за порушення порядку його ведення.
Як пояснює представник ГУ ДПС в Одеській області, за пунктами 3,4 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративне правопорушення, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №566 від 02.07.2018 (далі – Інструкція №566), посадові особи органів доходів та зборів при виявленні адміністративного правопорушення повинні скласти протокол про адміністративне правопорушення.
Направлення матеріалів про правопорушення до органу досудового розслідування, на переконання представника контролюючого органу, не звільняє позивача від обов`язку  скласти протокол та направити його до органу уповноваженому розглядати адміністративну справу.
Як зауважує представник ГУ ДПС в Одеській області, суд першої інстанції надав перевагу доводам позивача, не прийнявши до уваги надані ним докази  та не врахував імперативні норми законодавства, що встановлюють обов`язок позивача складати відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині невмотивованості наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, представник ГУ ДПС в Одеській області вказує, що в ньому, передусім, зазначені норми Податкового кодексу України, порушені позивачем та міститься опис порушень, що виразилися у неприйнятті до платника податків податкових повідомлень – рішень  про застосування штрафних санкцій, а також притягнення до адміністративної відповідальності..
Такі дії посадової особи контролюючого органу, на переконання скаржника, є грубим порушенням норм податкового законодавства.

У відзиві на апеляцію адвокат Чорний О.В. указує на необґрунтованість апеляції та вважає, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Так, аналізуючи пункт 2 частини 1  Інструкції №566, адвокат зазначає, що законодавець встановив право уповноваженої особи, а не обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення, в тому числі за правопорушення, відповідно до статті 163-1 КУпАП.  Представник позивача стверджує, що в ГУ ДПС в Одеській області існує практика застосування статті 163-1 КУпАП, а саме: адміністративна відповідальність настає, якщо порушення за своїм характером не тягне за собою кримінальну відповідальність.
Не погоджуючись з доводом апеляції про відповідність спірного наказу законодавчим нормам, представник позивача наполягає на відсутність в цьому документів конкретних фактів, а саме періоду вчинення дисциплінарного проступку, щодо якого платника податків.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 19.10.2020  працює на посаді заступника начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ Управління податкового адміністрування ГУ ДПС в Одеській області (категорія посади державної служби – «Б», 4 ранг державного службовця)
16.12.2020 ГУ ДПС в Одеській області прийняло наказ №6350 від 16. 12.2020  про порушення стосовно ОСОБА_1 дисциплінарного провадження без відсторонення його від виконання посадових обов`язків на період дисциплінарного провадження.
Підставою для прийняття даного наказу слугувала доповідна записка Управління з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС в Одеській області за № 208/11/15-32-14-01-11 від 15.12.2020 (т.1а.с.28).
Відповідно до наказу ГУ ДПС в Одеській обл. № 46-0 від 05.01.2021 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ Управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС в Одеській області та враховано раніше присвоєний 4 ранг державного службовця (т.1а.с.27).
01.02.2021 був прийнятий наказ ГУ ДПС в Одеській обл. № 139 про продовження строку здійснення дисциплінарного провадження  щодо ОСОБА_1 (т.1а.с.45).
У поданні дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи ГУ ДПС в Одеській області від 08.02.2021 міститься рекомендація застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.65-76).
12.02.2021 ГУ ДПС в Одеській області прийняло наказ про завершення дисциплінарного провадження та застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Дисциплінарне стягнення застосовано за порушення вимог пунктів 6,7 статті 8 Закону №889- VIII, що виразилося у неналежному виконанні посадових обов`язків, встановлених Положенням про відділ контролю за відшкодуванням ПДВ Управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС в Одеській області, затвердженого 02.09.2019 та 28.04.2020, що призвело до порушення підлеглими вимог статті 54 Податкового кодексу України,підпункту пункту 5.1 пункту 5, підпункту 6.1 та 6.2 пункту 6, підпункту 7.1 пункту 7 розділу VIII частини 2 Регламенту взаємодії структурних підрозділів ДФС та головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС у процесі бюджетного відшкодування податку на додану вартість та формування Реєстру заяв про суми бюджетного відшкодування, затвердженого наказом ДФС України від 14.04.2017 №263, пункту 2.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 №22, під час проведення контрольно - перевірочних заходів стосовно платників податків (по ТОВ «Агат -2019», ТОВ «Прайм Опт – Сервіс», ТОВ «Трес Сіті», ТОВ «Табако Інвест», ТОВ «Віалакс», ТОВ «Гранд Ларго»), а також до незабезпечення реалізації вимог статті 163 -1  Кодексу України про адміністративні правопорушення при проведенні контрольно-перевірочних заходів по вищезазначених суб`єктах.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Як правильно зазначив суд першої інстанції спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом №889- VIII, Податковим кодексом України, Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 № 1039 (далі – Порядок №1039).

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №889- VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апарату (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №889-VIII, він регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до частини першої статті 8 згаданого Закону, державний службовець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;  сумлінно і професійна виконувати свої посадові обов`язки.
Згідно із частиною першою статті 64 Закону № 889-VIII, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною першою статті 65 Закону № 889-VIII передбачено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
На підставі пункту 5 частини другої статті 65 вказаного Закону, дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.
Положеннями частини першої статті 66 Закону № 889-VIII визначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. 
За правилами статті 68 Закону № 889-VIII, дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення. Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій “Б” і “В”: зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.
Згідно із частинами першою, дев`ятою - одинадцятою статті 69 Закону № 889-VIII, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.
Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Відповідно до ч. 1 статті 75 Закону № 889-VIII, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.
Частиною 1 статті 74 вказаного Закону передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення (частини перша і друга статті 77 Закону № 889-VIII).
Згідно з пунктом 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (21.1.1); забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій (21.1.2); забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень (21.1.3).
Відповідно до пункту 21.2 цієї ж статті за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків посадові (службові) особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно з пунктом 36 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1039, за результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення (керівник державної служби) протягом десяти календарних днів з дня отримання пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.
Рішення оформляється наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення (керівника державної служби).
Відповідно до частини 2 статті 77 Закону №889-VIII у рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Так, скаржник, не погоджуючись з доводами суду щодо невідповідності наказу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення вимогам статті 77 Закону №889-VIII, стверджує, що в ньому міститься найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Водночас, колегія суддів не погоджується з таким твердженням скаржника та зауважує, що проведений аналіз спірного наказу свідчить про відсутність в ньому виду дисциплінарного проступку і його юридичної кваліфікації.
Так, в абзаці 2 згаданого наказу зазначається про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 6 та 7 статті 8 Закону №889- VIII (обов`язки державного службовця), водночас конкретний пункт частини другої статті 65 Закону №889- VIII, який дозволяє чітко визначити як кваліфікував дії чи бездіяльність державного службовця саме той орган (посадова особа), який прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також перевірити правильність застосування до державного службовця певного виду стягнення – відсутній.
Також, є правильним зауваження позивача про порушення суб`єктом призначення при прийнятті оскаржуваного рішення принципу індивідуалізації покарання, що встановлений статтею 61 Конституції України та статтею 74 Закону №889-VIII.
Зокрема, приписи статті 74 Закону №889-VIII вимагають від роботодавця, під час визначення виду стягнення, враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.
Зважаючи на викладене, слід вважати обґрунтованими доводи суду першої інстанції про незаконність спірного наказу, адже рішення, яке приймається за наслідками дисциплінарного провадження, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мають значення для його прийняття.
Є слушним застосування до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 12.08.2019 у справі №1340/4847/18, згідно якої відсутність належного обґрунтування наказу про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є підставою для визнання його протиправним та скасування.
У цьому рішенні суд касаційної інстанції, оцінюючи наказ про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, зробив висновок про те, що наявність в оскарженому наказі суб`єкта владних повноважень лише загального посилання на статтю 65 Закону України «Про державну службу», без зазначення конкретного пункту частини другої цієї статті та виду дисциплінарного проступку,   не дозволяє чітко визначити як кваліфікував дії чи бездіяльність державного службовця саме той орган (посадова особа), який прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також перевірити правильність застосування до державного службовця певного виду стягнення.

В силу викладеного, суд вважає за доцільне не обговорювати питання наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, адже суд не вправі за суб`єкта владних повноважень встановлювати його вид та юридичну кваліфікацію.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту, прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судове рішення не може бути засновано на фактах, які не фігурували в оскаржуваному наказі.
Суд оцінює рішення суб`єкта владних повноважень на предмет його законності та обґрунтованості і не може ставати на бік державного органу, виправляючи його помилки.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. У такому контексті верховенство права означає, що органи державної влади не можуть діяти свавільно та зобов`язані дотримуватись правил, які даватимуть можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи, що рішення суду відповідає наведеним критеріям, відсутні підстави для втручання в нього.
Розподіл судових витрат за результатами апеляційного провадження, відповідно до статті 139 КАС України, не проводиться.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач – суддя                                                            І. О. Турецька

                      суддя                                                            Л. В. Стас

                      суддя                                                            Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 07.10.2021 року.